Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

14.04.2014 року представник ПАТ Банк Київська Русь звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.08.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.09.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання: 76000, м.Івано-Франківськ, вул. Івасюка, 26/179 на користь Публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь, код ЄДРПОУ №24214088, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-а заборгованість за кредитним договором №753-04-07-02 у сумі 15 845,33 грн. Стягнуто з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання: 76000, м.Івано-Франківськ, вул. Івасюка, 26/179 на користь Публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь, код ЄДРПОУ №24214088, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-а 243,60 грн. судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 24.12.2014 року ухвалив: рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.08.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.09.2014 року у частині задоволення позову щодо стягнення процентів за кристування кредитом та пені скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03.02.2015 року вищезазначену справу в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені прийнято до провадження. Представник Публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь в судовому засіданні суду повідомив, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.08.2014 року стягнуто заборгованість з [PERSON] станом на 10.02.2009 року. Однак, банк просить сятгнути заборгованість по сплаті відсотків та штраф за період з 11.02.2009 року по 27.03.2014 року. Пунктом 2.3. кредитного договору передбачено обовязок позичальника сплачувати кредитодавцю відсотки за користування кредитом щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, а також разом з повним погашенням кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами в місці, в якому здійснюється погашення. Враховуючи те, що кредит позичальником досі не погашено, банком щомісячно проводиться нарахування відсотків за користування кредитом. Крім того, з долучених [PERSON] платіжних документів вбачається, що частину коштів позичальник добровільно сплачував в рахунок погашення заборгованості по відсоткам та штрафним санкціям, чим визнав заборгованість за період після винесення рішення суду від 10.02.2010 року. А тому, просив позов задоволити. [PERSON], представник [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову заперечили, оскільки, термін дії кредитного договору №753-041-07-2 від 13.09.2007 року закінчився 13.09.2010 року. Рішенням Івано-франківського міського суду від 10.02.2009 року було достроково стягнуто з боржників в солідарному порядку 18 905,16 грн. непогашеного кредиту, 0,00 грн. заборгованості по відсотках, 1 732,46 грн. штрау за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту, 0,00 грн. штрафу за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту, що усього становить 20 637,62 грн. Тобто, станом на 10.02.2009 року у [PERSON] заборгованості по відсотках не було. Крім цього, позивач ставить вимогу про стягнення відсотків за пять років, що є порушенням строків звернення до суду. Кошти в розмірі 1 500, 00 грн. [PERSON] були внесені на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 10.02.2009 року в рамках виконавчого провадження, а тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, судом встановлено. 13 вересня 2007 року між Акціонерним банком «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] укладено кредитний договір № 753-04-07-2, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 30 000,00 грн. строком до 13 вересня 2010 року зі сплатою 26 % річних за користування кредитними коштами та сплатою штрафу у розмірі 25 % від суми простроченого платежу та відсотків за кожний випадок прострочення (а. с. 4-5). На забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 13 вересня 2007 року між Акціонерним банком «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] укладено договір поруки № 753-04-07-2/ІІ, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобовязання строком до 13 вересня 2010 року відповідати перед кредитором за зобовязаннями [PERSON] (а. с. 6). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2009 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного банку «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором, що станом на 10 лютого 2009 року склала 20 637 грн, з якої: 18 905 грн 16 коп. - основний борг, 1 732 грн 46 коп. - штраф за несвоєчасну сплату основного боргу за кредитом (а. с. 12). Зазначене рішення Івано-Франківського міського суду виконано частково (а. с. 25-26). Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 8 кредитного договору строк дії цього договору встановлюється з дня його підписання сторонами до повного виконання сторонами зобовязань за ним. Згідно з розрахунком заборгованість за кредитним договором за період з 11 лютого 2009 року по 27 березня 2014 року склала 15 845 грн 33 коп., з якої: 14 999 грн 19 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 853 грн 14 коп. - штраф за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом (а. с. 52). Відповідно до ч.1 ст 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як зазначалося вище, сторони встановили, що договір є чинним до моменту виконання сторонами у повному обсязі взятих на себе зобовязань, та визначити строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню до 13 вересня 2010 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. [PERSON] порушив щомісячні зобовязання з погашення кредиту, тому рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2009 року, яке набрало чинності, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором, що станом на 10 лютого 2009 року склала 20 637 грн, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та штрафу за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом банк звернувся 11 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіка повернення процентів за користування кредитом. Оскільки, умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника сплачувати проценти частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Посилання представника позивача, що [PERSON] вносив кошти на погашення заборгованості по відсоткам та штрафним санкціям, таким чином визнаючи наявність заборгованості не заслуговує на увагу, оскільки, згідно копій квитанцій №ПН10254 від 14.06.2011 року, №0927 від 16.11.2012 року [PERSON] було внесено 1 500,00 грн. згідно виконавчого листа №29631 від 13.04.2009 року (а.с.40, 41). Крім цього, [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що ним надавались кошти державному виконавцю на погашення заборгованості за виконавчим провадженням, однак, на погашення чого саме (тіла кредиту чи процентів) державний виконавець скеровував ці кошти йому не відомо, однак, він їх давав на погашення тіла кредиту. Оскільки, за умовами договору сплата процентів повинна здійснюватися позичальником частинами кожного місяця з першого по двадцяте число відповідного місяця, то початок позовної давності для стягнення платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобовязань, який починається з 11.02.2009 року. А отже, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом та пені за період з 11.02.2009 року по 27.03.2014 року є необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 252-255, 257, 261, 264, 267, 526, 1048, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed