Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

13.11.2020 позивач звернулася в суд з позовом до відповідача ом про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі з 2009 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду від 23.05.2011. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дитина проживає з матір`ю, перебуває повністю на її утриманні. Після розлучення відповідач перестав виконувати свої батьківські обов`язки, з дитиною не спілкується, не турбується про її розвиток, вихованням не займається, участі в утриманні дитини не приймає, не цікавиться ї поведінкою та навчанням в школі. А тому, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Луцької міської ради Андрусік О.А. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення вимог позову не заперечувала. Крім того, надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Враховуючи пояснення представника позивача та представника Служби у справах дітей, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 5) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2011 шлюб укладений 29.05.2009 між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). Окрім того, рішення суду від 08.07.2010 вирішено стягувати на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частки його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2010 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Зміна прізвища позивача на « [PERSON] » підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.01.2014, про розірвання шлюбу позивача з [PERSON] (а.с.14). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Дана обставина також стверджується довідками про реєстрацію місця проживання та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.7,9,11). З представлених суду доказів, вбачається, що неповнолітній [PERSON] є учнем 5-го класу КЗ «Луцька гімназія №4 імені Модеста Левицького» Луцької міської ради. Вихованням та навчанням дитини займається мама, яка постійно відвідує школу, цікавиться навчально-виховним процесом. Батько навчанням та поведінкою дитини в школі не цікавиться, до школи не приходив, з класоводами не спілкувався (а.с. 19). З особистих письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та самого [PERSON] встановлено також, що батько дитини [PERSON] участі у вихованні сина [PERSON] не приймає близько восьми років, матеріальним забезпеченням дитини займається мати [PERSON] (а.с.20-22). Висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради №239 від 02.12.2020 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , встановлено що [PERSON] , за його словами, участі у вихованні та утриманні сина не бере через складні життєві обставини, від сина не відмовляється, але забезпечити його не в змозі. Згідно інформації КЗ «Луцька гімназія №4 імені Модеста Левицького» Луцької міської ради, [PERSON] постійно відвідує школу, цікавиться навчанням дитини, його шкільним життям, забезпечує дитину всім необхідним для освітнього процесу. Натомість [PERSON] школу не відвідував, навчанням, життям та розвитком дитини не цікавився. Неповнолітній [PERSON] у службі у справах дітей надав письмове пояснення про те, що він тривалий час не бачив батька, який йому не телефонує, не вітає з днем народження та не передає подарунки. Зокрема зазначено, що згідно довідки-розрахунку наданого головним державним виконавцем Першого ВДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ (м. Львів), сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 30.09.2020 становить 113561,36 грн. Відповідач запрошувався на бесіду до Служби у справах дітей, однак він ухилявся від надання будь-яких пояснень щодо участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] . А тому, на даний час орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.38). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, про навчання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини та самоусунення від виконання материнських обов`язків. Зазначені обставини об`єктивно підтверджені дослідженими судом матеріалами справи. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved