Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

14 квітня 2020 року ТОВ СК «Альфа-Гарант» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 16 квітня 2017 року на автошляху Селидове-Гірник-Максимільянівка Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21011 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля ВАЗ-21099 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 16 квітня 2018 року відповідача було визнано винним у скоєні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху. Крім цього, судом було встановлено, що під час ДТП відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21011 реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, була забезпечена ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом АК/0676312. На підставі звернення до позивача потерпілого [PERSON] , а саме власника транспортного засобу ВАЗ-21099 реєстраційний номер [NUMBER] , останньому позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 29 000 грн. 00 коп. У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 29\~000 грн. 00 коп., витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5 000 грн.. 00 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача ТОВ СК «Альфа-Гарант» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив суд зменшити розмір завданої шкоду, оскільки він відбуває покарання та не має можливості сплачувати у шкоду в розмірі 29\~000 грн. 00 коп. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до копії поліса № АК/0676312 укладеного 04 серпня 2016 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечено транспортний засіб ВАЗ 21011 номерний знак [NUMBER] , строк дії\~до 04 серпня 2017 року (а.с.11). Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 16 квітня 2018 року у справі № 242/2801/17 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3\~ст. 286\~КК України\~та обрано покарання. Вироком Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року вирок Селидівського міського суду Донецької області від 16 квітня 2018 року в частині покарання скасовано. Встановлено, що 16 квітня 2017 року близько 20 години 30 хвилин [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21001», д.н.з ф [NUMBER] з пасажирами в салоні [PERSON] , [PERSON] здійснював рух зі швидкістю близько 60-70 км/г по автошляху сполученням Селидове-Гірник-Максимільянівка» з боку м. Гірник Донецької області у напрямку м. Селидове Донецької області. Проїжджаючи ділянку вищевказаної дороги, розташовану на відстані 1км+20м від м. Селидове Донецької області, [PERSON] , у порушення вимог п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, згідно якого водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; та п. 14.2\~«в» Правил\~дорожнього руху\~України,\~згідно якого перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою і рухом транспортних засобів у зустрічному напрямку, перед початком обгону невстановленого автобуса, що рухався попереду у попутному напрямку, не впевнився в тому, що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, легковажно розраховуючи на те, що транспортних засобів, що рухаються в зустрічному йому напрямку немає, змінив напрямок руху вліво, здійснюючі маневр обгону зазначеного автобусу, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-21099», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку своєю смугою руху, з пасажирами в салоні. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобілів «ВАЗ-21001», д.н.з [NUMBER] та «ВАЗ-21099», реєстраційний номер [NUMBER] , отримали тілесні ушкодження. (а.с.31-39, 99-104). Відповідно до заяви ЦВ (потерпілий) від 16 травня 2018 року, [PERSON] звернувся до ТОВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування, яка було причинено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 квітня 2017 року та відповідальним за заподіяння шкоду визнано [PERSON] (а.с.40). 16 травня 2018 року було укладено угоду про розмір страхового відшкодування між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] , якою страховик та потерпілий досягли згоди, що сума страхового відшкодування за дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16 квітня 2017 року з вини водія [PERSON] , визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом АК-0000676312 від 04 серпня 23016 року, складає 1\~000 грн. 00 коп., у розмірі 29\~000 грн. 00 коп. (а.с. 41). 23 травня 2018 року ТОВ СК «Альфа-Гарант» було виплачено страхове відшкодування, до договору № АК-0000676312 від 04 серпня 2016 року, [PERSON] у розмірі 29\~000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № ІD-106208 від 23 травня 2018 року (а.с. 43). Відповідно до ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 990 ЦП України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно \~до ч. 1 \~ст. 1166 ЦК України - майнова \~шкода, завдана \~неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або \~юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка \~її \~завдала. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до пп. а) п. 38.1.1ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, регрес, це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком, виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду, відповідно до вимог ст. ст. 11, 599, 1166 ЦК України. Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки водія [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3\~ст. 286 КК України, у якому встановлено, що останній під час вчинення даного ДТП знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та позивач виплатив потерпілому у ДТП суму страхового відшкодування, то відповідно до положень пп. а) п. 38.1.1 ст.\~38\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України, позовні вимоги про стягнення сплаченого позивачем страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 29 000 грн. 00 коп. страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат ;\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до витягу з договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року було укладено договір між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери» про надання професійної правничої допомоги. Згідно до завдання-доручення до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року укладеного 05 березня 2020 року, ТОВ СК «Альфа-Гарант» передав адвокату Адвокатським бюро «Грідін і Партнери» страхову справу № ЦВ/17/1716 страхувальника [PERSON] вина у настанні ДТП [PERSON] , ціна позову 29\~000 грн. 00 грн. та сума гонорару, та де загальна вартість робіт за надання правничої допомоги встановлена у розмірі 5\~000 грн. 00 коп. Відповідно до платіжного доручення № ID-136480 від 17 березня 2020 року, ТОВ СК «Альфа-Гарант» сплатив АБ «Грідін і Партнери» 5\~000 грн. 00 коп. за правничу допомогу по договору від 14 травня 2019 року за завдання-доручення № 43 від 05 березня 2020 року. Згідно платіжного доручення № 7036 від 04 березня 2020 року, ТОВ СК «Альфа-Гарант» сплатив судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп. за позовну заяву ТОВ СК «Альфа-Гарант» до [PERSON] . Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп., поніс витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 5\~000 грн. 00 коп. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі, а саме: судовий збір 2 102 грн. 00 коп., витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5 000 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved