Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

14.07.2016 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В заяві заявник зазначив, що 25 квітня 2016 року помер його батька [PERSON] в м. Харцизьк, що підтверджено медичним свідоцтвом про смерть № 53 від 28.04.2016 року. Причиною смерті стала інтоксикація, новоутворення правого легеня. 19 травня 2016 року помер рідний брат [PERSON], в м. Харцизьк, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 139 від 21.05.2016 року. Причина смерті механічна асфіксія в результаті повішання. Медичні свідоцтва були видані органами на непідконтрольній території України. Заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного правління юстиції для проведення державної реєстрації фактів смерті, однак йому було відмовлено у звязку з тим, що медичні свідоцтва про смерть не відповідають вимогам діючого законодавства. Встановлення фактів смерті є необхідним для отримання спадщини. Заявник в судове засідання не зявився, але в заяві зазначив, що просить розглянути у його відсутність, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, суд вважає можливим розгляд справи у відсутність заявника [PERSON] та представника зацікавленої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції. Дослідивши письмові докази по справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 10,\~11 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1ст.256\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у\~постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник є рідним сином [PERSON], який помер 25 квітня 2016 року у м. Харцизьк, Донецької області. З медичного свідоцтва про смерть № 53 від 28.04.2016 року виданого Центральною міською лікарнею м. Харцизьк, Донецької області, згідно якого причиною смерті стала інтоксикація, новоутворення правого легеню, що є наявним у справі. Також судом встановлено, що заявник є рідним братом [PERSON], який помер 19 травня 2016 року у м. Харцизьк, Донецької області. З медичного свідоцтва про смерть № 139 від 21.05.2016 року виданого бюро судовомедичної експертизи Харцизького відділення, що є наявним у справі, вбачається, що згідно якого причиною смерті сталка механічна асфіксія в ході повішення. Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження заявника, на імя [PERSON], народився 15.01.1962 року, в графі батьки зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON], виданого Зуївським РАЦС Харцизького району, Донецької області, та свідоцтвом про народження на імя [PERSON], [INFO], де в графі батьки зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON], виданого Зуївським РАЦС Харцизького району, Донецької області, що дає право суду визнати, що заявник є рідним сином [PERSON] та рідним братом [PERSON]. Про те, що заявник поховав батька і брата, вбачається з довідок та фото таблиць з цвинтаря, на яких зазначені прізвища імена і по батькові дата народження і смерті, що є наявними у справі. Доводи заявника про те, що він звертався до відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції, підтверджуються листом № 03.2-25/3018 від 13.07.2015 року, що є наявним у справі і заявниці відмовлено у видачі свідоцтв про смерть і запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ч. ч. 2,3\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року\~затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасом не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Харцизьк, Донецької області, на території якого померли [PERSON] та [PERSON]. Відповідно, документи про смерть видані на тимчасово окупованій території, до складу яких входить медичні свідоцтва про смерть є недійсними та не створюють правових наслідків. Одночасно, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені \~Конституцією\~та законами України. Реалізувати своє право на отримання спадщини на території України заявник не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть батька та брата в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт їх смерті є недійсними через те, що видані незаконними органами. Відповідно до ч.4\~ст. 257-1 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.2\~ст.259 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі\~ст. 14 ЦПК України\~рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів»\~зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Згідно зі\~ ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті осіб у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved