Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

13.11.2015 року представником [PERSON] подано позов про стягнення з [PERSON] матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, у розмірі 475 513,15 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 000,00 грн., а разом стягнути 477 513,15 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.08.2015 року о 14:30 на пр. Перемоги в м. Києві з вини відповідача, який керував автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Ягуар» д.н.з. [NUMBER], яким керувала позивач. Розмір заподіяного збитку становить 475 513,15 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження складають 2 000,00 грн. В добровільному порядку [PERSON] завдані позивачу збитки не відшкодував, на телефонні дзвінки не відповідає. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач повторно не з'явився до суду про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку, в судове засідання 29.02.2016 року викликався через оголошення у пресі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] від 13.06.2007 року, автомобіль марки Jaguar, модель S-Тype, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], належить [PERSON] (а. с. 31- копія свідоцтва). 16.08.2015 року приблизно 0 14:30 [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] на просп. Перемоги в м. Києві, рухаючись в крайній лівій смузі не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Ягуар» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказані обставини встановлені постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року у справі пр. №3/759/3891/15 (ун. №759/13438/15-п), якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення (а. с. 5 - копія постанови). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 23.09.2015 року, вартість відновлювального ремонту Jaguar S- Тype, д.н.з. [NUMBER] складає 475 513,15 грн. (а. с. 6 - 26 - копія звіту). Відповідно до квитанції до прибуткового ордера №1471 від 28.09.2015 року, позивачем оплачено вартість звіту про визначення вартості збитку в розмірі 2 000,00 грн. (а. с. 30 - копія квитанції). Загальна сума виплати страхового відшкодування, яку позивач просить стягнути, складає: 475 513,15 грн. + 2 000 = 477 513,15 грн. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 постановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 6 постанови від 01.03.2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснив, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Винуватцем ДТП є відповідач і його дії є неправомірними, що встановлено постановою суду, а тому він повинен відшкодовувати завдані внаслідок ДТП збитки. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Встановлено, що позивач у момент ДТП правомірно володіла транспортним засобом, а тому вона має право вимоги у даних правовідносинах до відповідача в силу ст. ст. 395, 396 ЦК України. Факт заподіяння позивачу шкоди відповідачем підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року у справі пр. №3/759/3891/15 (ун. №759/13438/15-п), розмір шкоди підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку від 23.09.2015 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 475 513,15 грн., а тому на підставі ст. 1166, 1188 ЦК України з [PERSON] підлягає стягненню сума матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, в розмірі 475 513,15 грн. Для відновлення порушеного права позивач була змушена понести витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 000,00 грн., а тому в силу ст. 22 ЦК України [PERSON] має право на відшкодування з відповідача вказаних витрат. Позивачем також було здійснено витрати на розміщення оголошення в пресі на суму 420 грн. та витрати на сплату судового збору в розмірі 4 775,15 грн., які в силу ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved