overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

14.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 11.11.2005 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2015 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] у судове засiдання не з'явився, незважаючи на те, що про час i мiсце розгляду справи був повiдомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згiдно з ч. 1\~ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивая не заперечує проти такого вирiшення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.11.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 1066, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ № 006071 (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

14.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору позики дійсним та стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 05.06.2015 року між ними було укладено договір позики у письмовій формі, за яким він передав відповідачу 3 500 000 грн. 00 коп., з умовою їх повернення не пізніше до 01.12.2015 року, про що власноруч написав розписку, у якій вказав суму боргу, а також строк повернення. В обумовлений строк та до теперішнього часу відповідач борг позивачу не повернув. Посилаючись на це позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 3 500 000 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у зазначений термін. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. Відповідно до розписки датованої 05.06.2015 року та написаної власноруч [PERSON], останній взяв в борг у [PERSON] у розмірі 3 500 000 грн. 00 коп., які зобов*язувався повернути не пізніше до 01.12.2015 року. У зазначений термін та до теперішнього часу відповідач борг позивачу не повернув. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ст. 1051 ЦК України, позичальнику надано право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти не були одержані ним від позикодавця, яке здійснюється в судовому порядку з зазначенням доказів про те, які підтверджують даний факт. Доказів того, що договір позики є недійсним, так як вчинений під впливом обману, суду не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому, виходячи з вищевикладеного, згідно ст.ст.1046,1049 ЦК України, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

14.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із даною заявою та зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстованому 02 липня 2013 року в виконавчому комітеті Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, за актовим записом № 14. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем та як остання зазначила - спору про майно та щодо виховання дитини між подружжям немає. Як обгрунтування позовної заяви позивач вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося, під час шлюбу виникали непорозуміння, оскільки вони мають різні погляди на життя та не можуть дійти згоди щодо вирішення спільних сімейних проблем. Шлюб та сім'я фактично розпалися, збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON], зареєстрований 02 липня 2013 року в виконавчому комітеті Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 14. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву про те, що вона свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про те, що він позовні вимоги визнає повністю і просить суд розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.1 ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; ч.2 ст.112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що відносини, які склались між подружжям в подальшому не можуть сприяти існуванню шлюбу, так як у них виникають сварки та непорозуміння через різні погляди на життя, що в результаті призвело до припинення сімейних стосунків. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

14.12.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 16.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 131. Від даного шлюбу мають двох дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з серпня 2014 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повне підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повне визнання позовних вимог, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 131 ( а.с. 5 ). Судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ( а.с. 6, 7 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

14.12.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, але не бажає цього робити. Судові витрати просить покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не зявилася, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання\~ не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КГ № 190339 року від 16.12.2014 року. Згідно довідки № 2-25/854 від 11.12.2015 року, виданої Новоолександрівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, дитина проживає біля матері і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до ст. 79, п. 3 ч. 1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. у зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

14.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом (уточнений згідно заяви від 11.02.2016 року) до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за спожитий природний газ, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі за період з 01.02.2015 року по 01.05.2015 року заборгували 2676,88 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до його початку надав заяву в якій просить провести розгляд справи за його відсутності та погоджується на проведення розгляду справи у заочному порядку та постановлення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають в [ADDRESS] та користуються послугами з газопостачання, які надає позивач. 22.09.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про надання населенню послуг з газопостачання, згідно якого споживач зобов'язалася під час користування природним газом виконувати всі вимоги Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, а також взяла на себе обов'язок своєчасно та в повному розмірі вносити плату за надані послуги. Відповідно до пункту 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання розрахунковим періодом для встановлення розміру плати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідачі надані послуги своєчасно та у повному обсязі не оплачують. Як зазначено позивачем за період з 01.02.2015 року по 01.05.2015 року відповідачі заборгували 2676,88 грн, що підтверджується розрахунком. Згідно ст.ст.64, 68 ЖК України, відповідачі зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги - в тому числі і за спожитий природний газ. Відповідачами порушено зобов'язання щодо обов'язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому зазначена сума боргу в розмірі 2676,88 грн підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

14.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В заяві на підтвердження своїх вимог вказала, що шлюбу з відповідачем не уклала. Мають з відповідачем спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] знаходиться на її (позивача) утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні сина не досягнуто, участі в утримані сина відповідач не бере. Відповідач не працює, інших дітей на утримані не має. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 2013 року народження в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; - довідки, видані Новоолександрівською сільською радою Баштанського району Миколаївської області від 11.12.2015 року, підтверджують що син [PERSON], [INFO] дійсно проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 2013 року народження, в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

14.12.2015року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання, особи такою, що втратила право на житлове приміщення і свої доводи обґрунтовує тим, що вона є власником будинку № 11 по вулиці Степовій м. Волноваха Донецької області, що підтверджується договором дарування жилого будинку. У вище вказаному будинку зареєстрований її син [PERSON] з дружиною [PERSON], які за вказаною адресою не проживають. Добровільно відповідачі не бажають знятися з реєстрації, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у зал суду не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідачі у зал суду не з'явилися, але надали заяви слухати справу без їх участі, позов визнають. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 405 Житлового кодексу України, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення понад одного року. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку № 11 по вулиці Степова м. Волноваха Донецької області, що підтверджується договором дарування жилого будинку від 07.04.2006року. У вище вказаному будинку зареєстрований син позивача - [PERSON] та невістка - [PERSON], які за вказаною адресою не проживають з серпня 2014року. Згідно довідки громадського квартального комітету м. Волноваха від 01.12.2015року у будинку 11 по вулиці Степовій м. Волноваха Донецької області [PERSON], 19.07.1984р.н. та [PERSON], 07.04.1990р.н. не мешкають з серпня 2004року. Аналізуючи викладене, суд вважає, що відповідачі втратили право на житлове приміщення, оскільки не мешкають у зазначеному будинку понад одного року. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

14.12.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 10 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис за №47, зазначивши в обґрунтування позову, що у шлюбі прожили біля 8 років. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] року. Шлюб розпався із за постійних конфліктів та сварок, які відбувалися в присутності дитини, в звязку з чим вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. З липня 2013 року вони припинили шлюбні відносини і вона більше не бажає жити разом з цим чоловіком, тому просить строк на примирення їм не надавати, оскільки їх сім'ю зберегти вже не можливо із-за негативного ставлення одне до одного. Спору про поділ майна і про місце проживання дитини між ними не має, дочка проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Відповідач позов визнав та просив його задовольнити. Також вважає, що збереження їх сім'ї на сьогодні вже не можливе, тому строку на примирення просить не надавати. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 10 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], яка після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], актовий запис за №47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.5/. Від шлюбу подружжя [PERSON] мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області /а.с.6/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з позовної заяви суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні з липня 2013 року, подружжя разом не проживають, спільного господарства не ведуть, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається та позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

14.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. 00 коп. та судових витрат. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27.12.2012 року, від якого мають неповнолітню дочку. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Крім того, просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. 00 коп. та судових витрат. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу та просив стягувати з нього аліменти в розмірі ? частини заробітку. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 27.12.2012 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами є неможливим з боку позивача. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с.5) убачається, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку, мінімальний розмір на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.12.2015 року і до досягнення нею повноліття. Одночасно підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 487 грн. 20 коп. судового збору у повернення сплачених судових витрат. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп..

Outcome: partial