overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] 23 серпня 2008 року. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що спільне життя не склалося, сторони мають різні погляди на життя, духовні та моральні цінності, у родині постійно виникають сварки та непорозуміння. Від шлюбу дітей не мають. Позивач в судовому засідання позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Судом встановлено, що 23 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №279. Від шлюбу дітей немає. Сторони по справі проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON], звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб. Вимоги мотивує тим, що фактично створила сім'ю з [PERSON], та чекають на народження дитини. Заявниця бажає зареєструвати шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, але за недосягнення відповідного віку їй такому відмовлено. Просила постановити рішення про надання права на шлюб. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала, пояснивши, що фактично створила сім'ю з [PERSON], є вагітною та разом чекають на народження дитини. А створення сім'ї та народження дитини є їх спільним бажанням. Представник заінтересованої особи просив справу розглянути у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, покази свідка, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцять років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] на день розгляду справи в суді досягла повних сімнадцять років, вагітна та планує народження дитини.(а.с.3.7). Зазначені обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON], що він кохає [PERSON], та разом проживають однією сім'єю і чекають на народження дитини. Вагітність заявниці підтверджується довідкою жіночої консультації гінекологічного відділення Снігурівської Центральної районної лікарні Миколаївської області № 37 від 11 вересня 2014 року. (а.с.4). А надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність для надання неповнолітній право на шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] стверджуючи, що їхня сім'я розпалася через різні погляди на сімейне життя, просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 серпня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 323 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сім'я розпалася і її збереження неможливо. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, шлюб і подружні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах суд доходить висновку, що причини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

14 жовтня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту належності документу, в якій зазначила, що народилася [INFO] в с. Вознесенка Межівського району Дніпропетровської області. 01 жовтня 2014 року звернулася до управління Пенсійного фонду України в Межівському районі для оформлення пенсії за віком, але їй було відмовлено у прийнятті документів з посиланням на те, що в її трудовій книжці серія [NUMBER] на сторінці 1 число дати її народження, а саме число « 27» містить число 7, яке наведене. Так, відповідальна особа за видання трудової книжки, під час заповнення її дати народження, а саме числа « 27» використовувала не пригідну для нормального користування (зображення) кулькову ручку та в подальшому число « 27» дати її народження нанесла іншою кульковою ручкою, тобто навела вже написане число « 7». Заявниця просить суд встановити факт належності їй трудової книжки серія [NUMBER]. В судове засідання заявниця не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у Межівському районі проти задоволення заяви не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 даного Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представника заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заявниці [PERSON] підлягають задоволенню у повному об'ємі, як обґрунтовані на законі та документально підтверджені. Так, в силу п.6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що всі правовстановлюючі документи, які є у заявниці та долучені до матеріалів справи, видані на ім'я [PERSON], [INFO]. Таким чином у суду є всі підстави вважати, що трудова книжка серія [NUMBER], видана 12 січня 1979 року, належить заявниці [PERSON], [INFO], жительці смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені заявницею, не компенсуються, залишаються за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

14 жовтня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Відповідач зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, що негативно впливає на виховання доньки. Фактично сім'я перестала існувати, тому шлюб між ними має бути розірваний. Неповнолітня донька після розірвання буде проживати з нею. Ухвалою суду від 6 листопада 2014 року подружжю був наданий строк для примирення до 6 лютого 2015 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач постійно вживає спиртні напої, не надає їй коштів для ведення домашнього господарства та на утримання дитини, обманює її. Крім того принижує та ображає її. У зв'язку з цим вона наполягає на розірванні шлюбу. Примирення не можливе, оскільки таке ставлення до неї зі сторони відповідача триває на протязі тривалого періоду та негативно впливає на її психологічний стан здоров'я, у зв'язку з цим вона змушена була на деякий час перейти проживати до своїх батьків. Відповідач [PERSON] позов не визнав та заперечив факт зловживання спиртними напоями, а також те, що він не приймає участі у вихованні дитини та утриманні домашнього господарства. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2004 року сторони уклали шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу позивачка та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. Вживані судом заходи по примиренню подружжя та наданий для цього тримісячний строк позитивних результатів не дали. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки подальше його збереження суперечить інтересам позивачки. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо місця проживання дитини та поділу спільно нажитого майна немає. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки вона виявила про це своє бажання. Судові витрати, понесені позивачкою при подачі позову до суду, а саме, сплачений судовий збір у розмірі 243,6 грн., слід стягнути з відповідача, оскільки згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

14 жовтня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 15 лютого 2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис №119. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з вересня 2014 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

14 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1974 р. н., який мешкає за адресою: Львівська обл., Самбірський р-н, с. Тисовиця. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.10.2014р. о 20 год. 15 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.10.14р. о 20 год. 15 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодер лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий контакту не доступний, відчуває слухові галюцинації. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-парноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

14 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.10.2014р. о 21 год. 34 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.10.2014р. о 21 год. 34хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий скаржиться на безсоння, роздратованість. Висловлює маячні ідеї переслідування. Емоційно неврівноважений. Некритичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, афективний маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

14 жовтня 2014 року ПАТ «Дельта Банк», що є правонаступником ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта», звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору № 008-13063-250613 від 25.06.2013 року відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та надано платіжну картку, відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 15000 грн. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, щомісячних погашень кредиту не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 22 липня 2014 року становить 16304, 11 грн. Оскільки, відповідач добровільно не погашає заборгованість по кредиту, позивач просить стягнути з нього зазначену заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, в позовній заяві просить розглянути справу у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 05 серпня 2014 року сплатила заборгованість по кредиту в розмірі 16 800 грн., про що представила суду квитанцію № ПН 3832. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши відповідачку, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в позовних вимогах позивача слід відмовити. Встановлено, що 25.06.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 008-13063-250613, за яким відповідачу був наданий кредит шляхом акцептування банком Кредитної лінії на суму 14336,41 грн. та на день укладання даного договору встановлено ліміт Кредитної лінії, який не може перевищувати 15000 грн. зі строком кредитування на 364 календарні дні. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] систематично не виконувала у встановлені позичальником строки кредит не повертала, внаслідок чого станом на 22.07.2014 року заборгованість склала 16 304 грн. 11 коп.. Однак на час звернення позивача до суду та розгляду справи [PERSON] погасила заборгованость, надавши суду квитанцію №ПН 3832 від 05.08.2014 року, яка підтверджує погашення заборгованості в сумі 16 800 грн. 00 коп.. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] повністю виплатила суму боргу за кредитним договором до подання представником позивача позовної заяви до суду, судові витрати виходячи із засад ст.ст 88- 89 ЦПК України стягненню в користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 05 листопада 1983 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають спільних двох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжує в сім'ї непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на взаємовідносини. Майновий спір відсутній. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинили та спільно як сім'я не проживають, в зв'язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має для позивача істотне значення, а тому шлюб прохає розірвати. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] також звернулася до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 05 листопада 1983 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Кринківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис за № 50. Від даного шлюбу мають спільних двох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Спір про розподіл майна відсутній. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, сторони поновлювати шлюбні відносини не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 27 вересня 2003 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Фактично шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені з 2013 року по причині відсутності взаєморозуміння, різних характерів, поглядів на сімейне життя і обовязки, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згоден. Майнового спору на даний час вони не мають, а також між ними досягнуто згоди щодо утримання дітей. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №232623, виданого 01 березня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 27 вересня 2003 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 818, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Гриб. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, внаслідок чого задовольняє позов.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved