Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

14.04.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконкому Тернівської районної у місті ради /далі Виконком/ про визначення часток, визнання права власності всього на житлового будинку з господарчими побудовами [ADDRESS], після смерті батька [PERSON] померлого [INFO], та матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування вказує, що власниками житлового будинку з господарчими побудовами [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності є її батьки, які придбали будинок 13.04.1979 року за договором купівлі-продажу в період зареєстрованого шлюбу. Право власності зареєстровано на матері [PERSON] Оскільки частки в праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними згідно ст.22 КпШС УРСР, то просить визначити ці частки в праві власності за померлими по 1/2 частині домоволодіння, яке включає в себе: житловий будинок «А-1» загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., погріб «Б», сарай «Д», вбиральня «Е», водогін, замощення, огорожу, браму. Після смерті батька відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння, спадщину після його смерті прийняла вона як донька, оскільки проживала в спадковому будинку разом з батьком згідно акту, фактично вступила в управління майном. [INFO] померла мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння, мати посвідчила заповіт на її користь, а нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину з за відсутності часток. Позивач [PERSON] подала суду заяву про підтримання позову. Відповідач Виконком Тернівської районної у місті ради направив до суду відгук про визнання заявленого позову. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Належність спадкодавцям житлового будинку з господарчими побудовами, відсутність інших спадкоємців, родинні відносини з померлими, наявність заповіту та даних про прийняття спадщини, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.370, 372 ЦК України згідно норм яких - у разі виділу частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В разі поділу вказаного майна між співвласниками вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно ст.ст.529, 549 ЦК УРСР 1963 р. які регулюють спірні правовідносини - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги за законом є діти, подружжя, або батьки. Відповідно до ст.ст.1261, 1268, 1269, 1233 ЦК України - згідно яких визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Право на спадщину мають спадкоємці за заповітом, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмові від спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування одержують спадкоємці першої черги за законом, якими є діти, дружина та батьки. При визнанні позову відповідачем безперечній рівності прав співвласників, відсутності спору, суд вважає можливим позов задовольнити, та визначити частки в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарчими побудовами по 1/2 частині за кожним зі спадкодовців. Суд вважає, що обраний позивачем способ захисту свого невизнаного права стосовно визнання права власності на спадкове майно, а не визнання права на спадщину, відповідає правовідносинам які склалися, осільки існують виняткові обставини. Як вказав ВССУ в листі №16.05.2013 № 24-753/0/4-1 про судову практику у справах про спадкування - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку коли право оспорюється іншою особою, та в разі втрати документа який засвідчує право власності.Право спадкоємця не визнається в разі спору, та відмови нотаріуса у видачі свідоцтва.Оскільки суду надано всі належні докази прав позивача на спадщину, то позов підлягає задоволенню, - слід визнати за позивачем право власності по 1/2 частині житлового будинку з господарчими побудовами після смерті матері та батька, як за спадкоємицею першої черги за законом, та заповітом. На підставі ст.ст.529, 549 ЦК УРСР 1963 р.,ст.ст.1233, 1269 ЦК України,

Outcome: approved