Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

14 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати припиненим та скасувати обтяження № 3863973, зареєстроване 10.10.2006 року реєстратором Мукачівської державної нотаріальної контори, на підставі договору застави № 1-1149 від 29.05.2002 року на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . У грудні 2020 року він як власник майна мав намір зареєструвати в своєму житлі дитину, однак зробити цього не зміг через наявний запис про обтяження нерухомого майна. Згідно інформаційної довідки № 236125619 від 09.12.2020 року на належній йому квартирі зареєстрований архівний запис, обтяження № 3863973 на підставі договору застави № 1-1149 від 29.05.2002 року за АТ КБ «Приватбанк». Звернувшись до АТ КБ «Приватбанк» було встановлено, що дійсно у 2002 році у нього були боргові зобов`язання, проте у 2004 році такі зобов`язання припинені у зв`язку з належним їх виконанням позичальником, що підтверджується довідкою від 10.12.2020 року Вказує, що оскільки запис про обтяження внесений Мукачівською державною нотаріальною конторою і ними ж може бути знятий шляхом подання оригіналу договору застави, то у зв`язку з його відсутністю він звернувся до Закарпатського обласного державного нотаріального архіву, який повідомив, що такий буде виданий тільки на запит суду. Свій примірник договору застави він не може відшукати. Таким чином, кредитором не виконано обов`язок зі зняття обтяження після припинення зобов`язання, а тому наявність заборони позбавляє його права на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Враховуючи наведене, просить позов задоволити. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 22.06.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що банком було подано заяву про зняття заборони з майна, накладеного згідно договору застави від 29.04.2002 року по кредитному договору № 180-02/vis, тому вважає, що у діях АТ КБ «Приватбанк» відсутні будь-які дії, які б порушували закон. Суд, дослідивши матеріали справи та додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Крім цього, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-2738 від 13.06.2001 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 30.11.2009 року № 24618493 (.а.с 6-7). Згідно інформаційної довідки № 236125619 від 09.12.2020 року на квартиру [ADDRESS] зареєстрований архівний запис, обтяження № 3863973 на підставі договору застави № 1-1149 від 29.05.2002 року за КБ «Приватбанк» (а.с. 8-9). Згідно листа від 10.12.2020 року № б/н/2020 АТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за кредитним договором № 180-02/vis просить зняти заборони з квартири [ADDRESS] та вилучити відповідний запис з державного реєстру (а.с.10). Як вбачається з відповіді Закарпатського обласного державного нотаріального архіву від 21.12.2020 року № 584/01-21, у справах Другої Мукачівської державної нотаріальної контори зберігаються договір застави, посвідчений державним нотаріусом Машіка О.М. 26 травня 2002 року, між КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Також, у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Другої Мукачівської державної нотаріальної контори значиться запис стосовно посвідчення договору застави за реєстровим № 1-1149 від 29.05.2002 року ( а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1 ст.572 ЦК України). Окремим видом застави у відповідності до ч.1 ст.575 ЦК України є іпотека, тобто застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.1ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку іпотечного договору. Тобто застава є додатковим способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.593 ЦК України та ст.17 Закону України «Про іпотеку» право застави (іпотеки ) припиняється у разі, зокрема, припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (іпотекою). У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що зобов`язання, що виникли у [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № 180-02/vis від 28.05.2002 року, укладеного між відповідачем - ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є припиненими, а отже, і застава, якою були забезпечені вказані зобов`язання є припиненою. Таким чином, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про обтяження нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності порушує його права як власника на розпорядження таким майном. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат» та п.п.5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження нерухомого майна при одержані повідомлення кредитора про погашення позики або за рішенням суду. Таким чином, оскільки накладена заборона відчуження квартири порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном, зняття заборони відчуження майна не може бути проведена на загальних підставах, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та слід визнати припиненим та скасувати обтяження № 3863973, зареєстроване 10.10.2006 року реєстратором Мукачівської державної нотаріальної контори, на підставі договору застави № 1-1149 від 29.05.2002 року на квартиру [ADDRESS] . На підставі наведеного та

Outcome: approved