Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

12 листопада 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України та оформлення закордонного паспорту на неповнолітніх дітей. В подальшому позовні вимоги позивачем 29 грудня 2015 року було уточнено та вмотивовано тим, що 08 квітня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON], у Державному відділі реєстрації актів громадянського стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №159. Подружнім життям з відповідачем вона проживала до 27 квітня 2015 року, після чого шлюбні відносини між нами були фактично припинені. Вказувала на те, що спільне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки вони мають зовсім різні погляди на життя та різні характери. Через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сім'ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім'ї. Згідно рішення суду від 28 липня 2015 року по справі №201/1597/15-ц, провадження №2/210/1211/15, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішення суду набрало законної сили 10 серпня 2015 року та не було оскаржено. Зазначала, що від спільного шлюбу у них є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний момент проживають разом зі нею. Посилалася на ті обставини, що після розірвання шлюбу з відповідачем, у них склалися дуже складні стосунки. Діти проживають разом зі нею за адресою: [ADDRESS]. При цьому, діти знаходиться на її повному утриманні. Аліменти на дітей відповідач не сплачує. Вона працює тренером з тхеквондо ВТФ в ДЮСШ №10, та є суддею міжнародної категорії з тхеквондо ВТФ. Її, як суддю з тхеквондо ВТФ запрошують, в різні країни світу, на змагання, а також на збори з тхеквондо, де діти отримують спортивні навички. Знаходячись за кордоном, вони проводять екскурсії та ознайомлюють дітей з різними культурними цінностями, пам'ятниками. Вказувала також на те, що так як вона постійно виїжджає за кордон, має можливість та бажання якомога більше сприяти духовному та творчому розвитку дітей. Запрошення на змагання та збори за кордон, надходять до неї приблизно за місяць. На її думку відповідач необґрунтовано відмовляє їй у наданні дозволу на виїзд дітей, хоча сам не бере належної участі у їх розвитку та вихованні. На даний час сини вже у такому віці, що постійно потребують певного розвитку здібностей та навичок, відбувається формування світогляду. В свою чергу, вона має можливість відвідувати з культурно-просвітницькою метою Європейські країни та інші країни світу, так як спілкується та підтримує відносини з європейцями та представниками інших країн. Внаслідок цього з метою розширення дитячого кругозору про навколишній світ, ознайомлення дітей з культурою країн світу та простором, постає необхідність у тимчасових поїздках за кордон разом із синами. На змагання, до розлучення, разом зі нею, постійно виїжджав старший син: [PERSON], [INFO], котрий займається спортом та регулярно виступає на змаганнях, як на території України так і за її межами. Йому присвоєно спортивний розряд КМС України. Дитині подобається займатися спортом, та вона бажає розвиватися та підвищувати професійну кваліфікацію як спортсмена. Для досягнення мети та підтвердження свого розряду, йому постійно потрібно тренуватись, виїжджати на збори та змагання. Тренування за кордоном, для сина дуже важливо, так як він хоче здобути високих результатів у даному виді спорту. Його постійно запрошують для участі у змаганнях та зборах. Старший син, до розлучення, неодноразово виїжджав до різних країн світу, як разом зі нею, так і в супроводі інших тренерів. Зазначала також те, що відповідач не приймає участі та не надає допомоги в оплаті поїздок сина на змагання. Крім того, він не сприяє розвитку сина як спортсмена, та своїми діями не створює умов для досягнення спортивних результатів. Крім того, їх спільний син з відповідачем, - [PERSON], [INFO] часто хворіє на атопічний дерматит. Для лікування та профілактики зазначеного захворювання дитині необхідне періодичне перебування у санаторії, що підтверджується довідкою лікарів від 10 листопада 2015 року. Для лікування та профілактики за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне відвідування зарубіжних країн. Внаслідок складних взаємовідносин відповідач відмовляє їй в здійсненні оздоровлення та організації відпочинку дітей за кордоном, хоча сам не сплачує аліменти і не організовує дітям відпочинок та оздоровлення. Вважає, що закордонні подорожі матимуть неабияке значення для духовного та фізичного розвитку синів, також вона матиме можливість оздоровити та здійснити сучасне європейське медичне обстеження дитини, яке є надзвичайно необхідне для дитини такого віку. Вважає, що не надаючи згоди їй у виготовленні проїзних документів для виїзду дітей за кордон, та не надаючи згоди на багаторазові тимчасові виїзди дітей за кордон, відповідач здійснює свої батьківські права щодо дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею, всупереч інтересам дітей, оскільки необхідність таких виїздів дітей за кордон, необхідно з метою лікування, отримання спортивних навичок, загального оздоровлення та відпочинку дитини. Виїзд дітей за кордон сприятиме розширенню світогляду дітей, добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як діти цікавляться багатьма речами, займаються в різних розвиваючих гуртках, фізично та морально зміцнить їх, пристосує їх до комунікабельності, розширить їх світогляд. На підставі викладеного просила суд задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення по суті справи, підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених в уточненій позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Присутній у судовому засіданні відповідач [PERSON] надав пояснення по суті справи, проти уточнених позовних вимог заперечував частково. Так не заперечував в частині задоволення позовних вимог позивача щодо надання дозволу на оформлення усіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для тимчасового виїзду за межі України, в тому числі на виготовлення закордонного паспорту для їх дітей. В іншій частині позовних вимог заперечував посилаючись на те, що проти виїзду дітей на лікування та відпочинку до інших країн світу він не заперечує і ніколи не заперечував, крім того, такі дозволи ним неодноразово надавалися позивачеві, однак, щодо того, щоб позивач кожного разу виїжджаючи на змагання за межі України, в яких вона безпосередньо бере участь брала із собою дітей він заперечує, оскільки в цей час діти знаходяться в кабінетах або спортивних залах спортивних закладах, нічим не заняті, ніякі екскурсії не відвідують, а тільки очікують свою матір. Присутня у судовому засіданні представник третьої особи, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, надала пояснення по суті справи, вважала за недоцільне задовольняти позовні вимоги позивача в частині надання позивачеві дозволу на вивіз за межі України дітей без дозволу батька, виходячи із того, що обидва із батьків є благополучними людьми, працюють тренерами КПНЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа №10», шкідливих звичок не мають, інформації, яка б негативно характеризувала відповідача [PERSON] не встановлено. Відповідач так само як і позивач є тренерами свого старшого сина, - [PERSON] Встановлено що відповідач [PERSON] раніше надавав дозволи на виїзд дітей за межі України, а неприязні стосунки між батьками дітей не є підставою того, щоб питання виїзду дітей за кордон вирішувалося у судовому порядку. Вважає, що дане питання повинно вирішуватися за обопільною згодою та погодженням між ними. Вислухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З письмових матеріалів справи вбачається наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.15) та відповідач [PERSON] (а.с.16, 17) перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року, та набрало законної сили 10 серпня 2015 року (а.с.4). Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають двох не повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.6), та [PERSON], [INFO] (а.с.7), в свідоцтвах про народження яких позивач та відповідач вказані батьками дітей. З довідки №126 від 10 листопада 2015 року, виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «НОВА-КОМ» вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). З довідки №127 від 10 листопада 2015 року, виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «НОВА-КОМ» вбачається, що за адресою: [ADDRESS], також значаться зареєстрованими відповідач [PERSON], та спільні діти позивача та відповідача: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.9). Однак, з пояснень відповідача [PERSON] встановлено, що на даний час останній за місцем своєї реєстрації не проживає. З характеристики директора ДЮСШ №10 вбачається, що позивач [PERSON] працює тренером з тхеквондо ВТФ в ДЮСШ №10 (а.с.13), та є суддею міжнародної категорії з тхеквондо ВТФ (а.с.62), за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.12). З довідки від 10 листопада 2015 року, виданої лікарем КЗ «Криворізька міська лікарня №3» ДОР» вбачається, що спільна дитина позивача та відповідача, - [PERSON], [INFO] хворіє на атопічний дерматит у стані ремісії, та перебуває на диспансерному обліку у лікаря дерматолога (а.с.14, 45). З наявних у справі документів вбачається, що позивач [PERSON] займалася питання свого відпочинку, та відпочинку (з метою лікування) дітей в санаторії «Нафталан» розташованого на території Азербайджану в період часу з 20 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року, в ході котрого виникло питання оформлення довіреності на вивіз дітей за кордон (а.с.10, 11, 47-51). З характеристики (а.с.52), виданої директором ДЮСШ №10 на старшого сина позивача та відповідача, - [PERSON] вбачається, що він є вихованцем відділення тхеквондо-ВТФ, КПНЗ ДЮСШ №10 Криворізької міської ради. Займається під керівництвом тренерів - викладачів [PERSON] та [PERSON] За час навчання виконав норматив кандидата (наказ №10-р. від 31 жовтня 2014 року) (а.с.53) у майстри спору України. Є неодноразовим призером та переможцем міських, обласних змагань. Приймає участь у міжнародних змаганнях (а.с.63-71). З наданих позивачем [PERSON] копій нотаріально посвідчених заяв про надання дозволу на поїздку дитини за кордон на змагання вбачається, що сторонами, в тому числі відповідачем [PERSON] такі дозволи надавалися, що суперечить обставинам, викладеним позивачем в первісній та уточненій позовних заявах (а.с.57, 58). Щодо посилань позивача про те, що відповідачем не надається дозвіл на вивіз дітей за кордон на лікування та відпочинок, то вказані обставини у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, а з пояснень самого відповідача [PERSON] встановлено, що останній проти таких поїздок не заперечує, та згоден надати на них дозвіл. Частиною 1 статті 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яка була 27 лютого 1991 року ратифікована Верховною Радою України, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч.1 ст.18 Конвенції). Відповідно до ч.1 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За змістом ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини (з 01 квітня 2015 року не видається - а видається закордонний паспорт дитини). Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Постанови КМУ від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (з подальшими змінами та доповненнями), виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231 (зі змінами). Згідно з п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином, законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Звертаючись з позовною заявою, позивачка посилалась на те, що молодша дитина хворіє, а також на те, що як молодшому так і старшому сину необхідно розвивати свій кругозір, чому можуть слугувати поїздки за кордон, на здійснення яких відповідач не надає своєї письмової згоди. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач дійсно ухиляється від надання дозволу на вивіз дітей за кордон. Крім того у задоволенні позовних вимог не вбачає також потреби і представник третьої особи, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, основною функцією якого є захист прав дітей оскільки з проведеної останнім перевірки не встановлено якихось фактів, які б могли підтвердити обставини викладені позивачем у її уточненій позовній заяві. А тому в частині позовних вимог позивача [PERSON] про надання їй дозволу на тимчасовий виїзд їх з відповідачем спільних дітей без згоди батька, необхідно відмовити. Суд також вважає, що відмова у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон не є порушенням її прав, передбачених вищезазначеною Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», оскільки оздоровлення дитини, розширення її світогляду, духовного та інтелектуального розвитку не передбачає необхідності виїзду з цією метою за кордон. Крім того, проти надання таких дозволів відповідач не заперечував у судовому засіданні. Також на думку суду, надання дозволу на виїзд за межі України дітей без дозволу (згоди) батька суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей, оскільки фактично батько дитини позбавляється можливості брати участь у вихованні сина та можливості спілкування. В частині надання позивачеві [PERSON] дозволу на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для тимчасового виїзду за межі України, для неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе задовольнити, оскільки діти проживають разом із позивачем, та їх оформлення саме позивачем ніяк не впливає на участь відповідача [PERSON] у здійсненні виховання дітей, та не слугуватиме перетину кордону дітьми без належної згоди батька на те. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку, про можливість часткового задоволення уточнених позовних вимог [PERSON], в порядку ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору у розмірі 487,20 гривень (а.с.1). На підставі викладеного, та

Outcome: partial