Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

14.07.2014 року позивачка звернулась з позовом до суду, в якому просить встановити факт перебування у шлюбі [PERSON], 1931 р.н. та [PERSON], 1930 р.н., який зареєстровано в РАГСІ Бєлгородського району, Бєлгородської області 09.01.1962 року по час їх смерті, визнати за позивачем право власності на 3/8 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] та визнати за [PERSON], 1962 р.н. право власності на 1/6 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та на 1/8 частину як на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, [INFO] померла рідна бабуся позивачки [PERSON], яка на день смерті постійно проживала за місцем реєстрації у [ADDRESS]. Вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності померлій [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON] та їх сину [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. Спадкоємцями після його смерті залишились його дружина [PERSON], та їх діти - [PERSON] та [PERSON] Спадщина складалась з 1/3 частини вказаної квартири, яку фактично прийняли [PERSON] та [PERSON], їх частки почали складати по ? частини квартири. 14.05.2005 року [PERSON] зробила заповіт на ім'я [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожній. Незалежно від умов заповіту, [PERSON] має право на обов'язкову частку як особа непрацездатна, інвалід другої групи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини. Враховуючи, що [PERSON] відмовилась від спадщини, то спадщина повинна перейти у власність за заповітом позивачці та по праву на обов'язкову частку у спадщині- [PERSON]. Але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутнє свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] та відновити даний документ неможливо. Тому, позивачка звернулась з вище вказаним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов визнали повністю. Представник відповідача - Харківська міська рада, в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, причину не явки суду не повідомив. Представник третьої особи - 11 ХДНК в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності з ч.1, п. 5 ч. 2 ст.234 ч. 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом невизначено іншого порядку їх встановлення. Позовні вимоги у частині встановлення юридичного факту перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] по час їх смерті задоволенню не підлягають з тих підстав, що встановлення даного факту за померлими особами не відповідає чинному законодавству України, а сам факт перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] у суду не викликає сумнівів, оскільки в паспорті [PERSON] є відмітка про укладення цього шлюбу 09.01.1962 року, який зареєстрований РАЦС Бєлгородського району Бєлгородської області. (а.с. 19). Згідно свідоцтва про право власності від 22.09.1995 року, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності померлим [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (а.с. 21,22). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. (а.с.8). Отже, спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON].(а.с. 11, 17,20,23). Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв…Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 29.05.2014 року №9438/2/0705, на момент смерті [PERSON] в спірній квартирі були зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Таким чином, після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вступили в управління і користування квартирою, тобто фактично прийняли спадщину. 14.04.2005 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за реєстр. № 1539, відповідно до якого вона заповіла все рухоме та нерухоме майно по ? частині [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. (а.с.16). У відповідності зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно вимог ст. 1233-1236 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст. 1217-1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини згідно ст. 1222 ЦК України. Судом встановлено, що поділ квартири або виділ часток між співвласниками не проводився, а тому вони володіють правом власності на праві спільної сумісної власності. Згідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до статей 1268-1278 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини. Таким чином спадкоємцями є позивачка та [PERSON] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 05.02.2014 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON], оскільки відсутній документ, що підтверджує родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2014 року, [PERSON] визнаний недієздатним та призначено позивача його опікуном. (а.с.32). Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Отже, розрахунок обов'язкової частки [PERSON] після смерті матері [PERSON] становить у спадковому майні становить 1/8. Розрахунок частки позивачки становить також 3/8 частки у спадковому майні. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайногово або майнового права та інтересу. Захист права на обов'язкову частку в спадщині може здійснюватись шляхом пред'явлення вимог про визнання права на обов'язкову частку в спадщині ( ст. 1241 ЦК України). Спадкування обов'язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому ст. 1268-1269 ЦК України. Право на обов'язкову частку в спадщині не залежить від змісту заповіту, отже рішення суду про визнання недійсним заповіту в частині, що порушує права спадкоємця на обов'язкову частку в спадщині, не вимагається. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на обов'язкову частку в спадщині зазначена відмова може бути оскаржена до суду в порядку позовного провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення обов'язкової частки в спадщині підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача,які знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в частині вимог визнання права власності за позивачем на 3/8 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частину вище вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] та на 1/8 частину як на обов'язкову частку після смерті [PERSON]

Outcome: partial