Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

14.02.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення виявлених судом недоліків. 13.03.2018 року позивачем усунені виявлені недоліки. 02.05.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 03.05.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 20.06.2018 року. 20.06.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання сторін. Справа призначена до розгляду на 21.09.2018 року 21.09.2018 року оголошена перерва в зв'язку з необхідністю надати докази про зміну прізвищ позивачем. Справа призначена до розгляду на 24.09.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 24.09.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 07 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 77. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 07 серпня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 77 Від даного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають З червня 2017 року вона з відповідачем разом не проживає, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність почуттів, на яких базується сім'я, а також несприйняття відповідачем її сина від першого шлюбу. Відповідач не зміг налагодити стосунки з її сином, вони не розуміли одне одного і на даний час є зовсім чужими людьми. Налагодити сімейні відносини та існувати як родина у них немає можливості, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що бажає відновити своє дівоче прізвище Мініч. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши\~зміст позовних\~вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 07 серпня 2015 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони неповнолітніх дітей від даного шлюбу не мають. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з червня місяця 2017 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами, а також відповідачем та сином позивачки відсутні почуття, на яких базується сім'я та інтерес одне до одного, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Так як сторони протягом тривалого період проживають окремо одне від одного, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати. У відповідності із бажанням позивачки, суд вважає за можливе відновити їй дівоче прізвище «Мініч». Факт, що дівоче прізвище позивачки було «Мініч» підтверджується копією свідоцтва про її народження. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд вважає, що витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану повинні бути покладені на сторони в рівних частинах. Так як суд вбачає вину обох сторін у розірванні шлюбу. За даних обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 352.40 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved