Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

13.08.2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь одноразово додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3460,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 05.12.2009 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року у справі №755/18492/20 шлюб укладений між позивачем та відповідачем розірвано. На теперішній час дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Дніпровським районним судом м. Києва вирішено справу №755/3483/21 щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, яка на час звернення із цим позовом до суду перебуває на розгляді Київського апеляційного суду. Посилаючись на положення ст. 185 СК України позивачка зазначає, що виходячи зі змісту вказаної норми, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з каліцтвом дитини чи постійною хворобою; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. Позивачка з метою оздоровлення доньки понесла витрати у розмірі 6920,00 грн. (6850,00 грн. - оплата табору, 70,00 грн. - банківська комісія), а саме: на оплату дитячого табору у м. Одеса ТОВ «Школа меторополітан-Одеса», у період з 11.07.2021 року по 19.07.2021 року. Зазначена витрата є разовою та була вже сплачена позивачем. За положеннями СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей у рівних частках, тож відповідач повинен сплатити на користь позивача 3460,00 грн. додаткових витрат понесених останньою на оздоровлення дитини шляхом відвідування дитячого табору. Стосовно платоспроможності відповідача, позивачка зазначає, що у рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року по справі №755/3483/21 вказано, що відповідач не зважаючи на те, що не має на момент постановлення рішення офіційного працевлаштування та іншого доходу, окрім як допомоги по безробіттю, у своїх заявах по суті справи не заперечує отримання ним неофіційного доходу, а відтак згідно законодавства зобов`язаний та має можливість сплачувати окрім аліментів, додаткові витрати на утримання спільної з позивачем доньки - [PERSON] . Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, направлена на адресу місця реєстрації відповідача копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Станом на час ухвалення рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.12.2009 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 6). На підтвердження понесення позивачем витрат на дитину, позивачка додала до свого позову дві банківські квитанції від 06.07.2021 року з призначенням платежу про оплату табору для дитини в м. Одеса на загальну суму разом з комісіями банку 6920,00 грн. (а.с. 7). За змістом довідки від 05.05.2021 року, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Києво-Святошинському РЦЗ з 30.04.2021 року (а.с. 8). Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню. При цьому, наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, слід враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Заявляючи стягнення з відповідача половини сплачених позивачем коштів за перебування дитини у таборі в м. Одесса, як додаткові витрати на дитину, позивачка тим найменш не довела, що такі витрати є додатковими у розумінні положень ст. 185 СК України. Так, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження стану здоров`я дитини, наявності у дівчинки будь-якого тимчасового чи хронічного захворювання, що обумовлює необхідність її оздоровлення на морському узбережжі. Відсутні будь-які рекомендації лікаря чи медичної установи про необхідність оздоровлення дитини на морському курорті або дані про спеціалізацію табору відповідно до стану здоров`я дитини. За таких обставин витрати позивача на відвідування дитиною табору у м. Одесса не можуть бути визнані судом як додаткові витрати на дитину, передбачені ст. 185 СК України, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні позовних вимог. Також суд звертає увагу, що позивачка посилаючись на зміст рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року у справі №755/3483/21, як на підтвердження платоспроможності відповідача, копії цього рішення до позовної заяви не додала. При цьому, суд ознайомився зі змістом вказаного рішення, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.11.2021 року, в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Зазначеним рішенням з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини в сумі 2500,00 грн. щомісячно і жодних обставин щодо фінансової можливості відповідача сплачувати окрім аліментів, додаткові витрати на дитину у цих судових актах не встановлювалось та й в цілому ці рішення стосувались стягнення аліментів, а не додаткових витрат на дитину. Поряд із цим, у спорі про стягнення додаткових витрат на дитину, окрім підтвердження статусу безробітного та наявності у відповідача працездатного віку, будь-які інші дані щодо матеріальної спроможності відповідача відсутні. Так само позивачка не надала суду жодних даних щодо свого власного матеріального становища. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed