Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

12 липня 2017 року позивач звернулась до суду із вимогами до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 8 по вул. Зоряній в сел. Вороніж Шосткинського району Сумської області. В обгрунтування позову посилалась на те, що вона є власником вказаного будинку. Даний будинок придбаний позивачем за договором купівлі-продажу житлового будинку від 19.12.2006 року, укладеним з [PERSON] Відповідач з 20.06.2008р. зареєстрований в [INFO], але з травня 2016р. фактично не проживає, відсутні також у будинку будь-які його речі. Посилаючись на те, що реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації її права власності, позивач звернулась до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 13 березня 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач є власником будинку № 8 по вул. Зоряній (колишня вул. Бабушкіна) в сел. Вороніж Шосткинського району Сумської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, укладеним 19.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] продала, а позивач придбала будинок № 8 по вул. Зоряній (колишня вул. Бабушкіна) в сел. Вороніж Шосткинського району Сумської області /а.с. 5/. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою Воронізькою селищною радою від 27.07.2017 за №808 у будинку № 8 по вул. Зоряній в сел. Вороніж Шосткинського району Сумської області зареєстрований також [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Крім того, допитані в судовому засіданні 01.02.2018 свідки [PERSON] (знайома сторін у справі) та [PERSON], кожна окремо, підтвердили, що відповідач дійсно зареєстрований та деякий час проживав в будинку позивача, але вже більше року там не проживає та його речі в спірному житлі відсутні. Крім того, свідки вказували, що сторони певний час проживали однією сімєю, а зараз відповідач проживає з іншою жінкою. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України. З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини між сторонами врегульовані наведеними вимогами Закону та частиною 2 статті 405 ЦК України, відповідно до положень якої, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на те, що судом установлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації у будинку № 8 по вул. Зоряній в сел. Вороніж Шосткинського району Сумської області понад рік, при цьому перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважних причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням не має, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved