Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

14.06.2021 [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розрівняння шлюбу, який зареєстрований між ними 30.07.2006. Вказали, що мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дітей та майна немає. Шлюб розривають вперше. До заяви додано копії паспортів обох заявників, оригінал та копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та квитанція про сплату судового збору. 22.06.2021 [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність. 01.07.2021 [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідності до частини 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів у відсутність заявників. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Отже, згідно із статтею 21 СК України заявниками в цій справі є тільки подружжя - особи, які перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі. До суду подається спільна заява подружжя про розірвання шлюбу, до якої має бути доданий письмовий договір про те, з ким проживатимуть діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто проживатиме окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як роз`яснено у пункті 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) ( 2947-14 ), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК ( 2947-14 ) подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти; - яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні спільної заява подружжя про розірвання шлюбу слід відмовити, зважаючи на те, що між подружжям не укладено нотаріально посвідчений письмовий договір про визначення місця проживання дітей; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, про розмір аліментів на дітей. Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати (судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи) не відшкодовуються, якщо інше не передбачене законом. Рішення суду в такій справі набирає законної сили за загальними правилами (ст. 273 ЦПК України).

Outcome: dismissed