Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

12 листопада 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача суми заборгованості за кредитною угодою № 007-28543-140813 від 14.08.2013 року в розмірі 16120,02 грн., посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування було укладено кредитну угоду № 007-28543-140813 на обслуговування платіжної картки «Кредитна картка №1 «Еволюція» щодо надання відповідачу кредиту в сумі 13 600 грн. з розрахунку 42 % річних за весь час фактичного користування кредитом на невизначений строк. На виконання умов вказаної кредитної угоди [PERSON] було надано кредит у вказаному розмірі, тобто позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за вказаною угодою. В період дії вказаної угоди відповідач не дотримувався її умов та не здійснював погашення належних до сплати щомісячних платежів як це передбачено угодою. В зв'язку з чим станом на 11.08.2014 року утворилась заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 16120,02 грн., яку позивач просить стягнути та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу у його відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В судовому засіданні встановлено, що 14.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування було укладено кредитну угоду № 007-28543-140813 на обслуговування платіжної картки «Кредитна картка №1 «Еволюція» щодо надання відповідачу кредиту в сумі 13 600 грн. з розрахунку 42 % річних за весь час фактичного користування кредитом на невизначений строк (а.с.3-4). Відповідно до п.1.2, 2.2, 2.3 Частини 2 угоди на отримання кредиту, Банк відкриває держателю картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті - гривні та надає держателю кредит на суму 13 600 грн.. Відповідно до п.2.4 Частини 3 угоди, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 Частини 2 даної пропозиції (строк ліміту кредитної лінії - 364 дні). Позивач свої зобов'язання за вказаною кредитною угодою виконав належним чином, однак відповідач порушив виконання своїх зобов'язаннь відповідно до умов вказаної угоди. Виходячи із вищевказаного, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач умови угоди не виконує належним чином. В результаті чого станом на 11.08.2014 року утворилась заборгованість, яка становить 16345,02 грн., та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10889,98 грн., заборгованості по простроченню по тілу кредиту в розмірі 2710,02 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 2520,02 грн. та нарахованої пені в розмірі 225,00 грн. - відповідно до розрахунку заборгованості, перевіреному у судовому засіданні (а.с.8). Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частки позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає доведеною суму заборгованості, яка утворилась за відповідачем в розмірі 16120,02 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по вказаному договору, а позов - задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до правил ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved