Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників, на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № ML-500/012/2008 від 30 січня 2008 року у розмірі 62 206, 80 доларів США, що за курсом НБУ на 08.07.2014 року - дату подання позову становило 728 584,20 гривень, а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 30 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ML-500/012/2008, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит в розмірі 100 000 дол. США, та в подальшому було укладено ряд додаткових договорів. Крім того, позивач зазначає, що в забезпечення кредиту за Кредитним договором ML-500/012/2008 від 30 січня 2008 року був укладений Договір поруки № SR - 500/012/2008 від 30 січня 2008 року із гр. [PERSON] Відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконують, в результаті чого мають заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобов'язаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 30 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №ML -500/012/2008, відповідно до умов якого Позичальникові було надано Кредит в розмірі: 100000.00 доларів США, що підтверджується Кредитними заявками від 30.01.2008 року та 22.02.2008 року. Згодом, 04 червня 2008 року, між Банком та [PERSON], було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору № ML-500/012/2008 від 30 січня 2008р., яким внесені зміни та доповнення до Кредитного договору та збільшено розмір кредиту на 35 000,00 доларів США, який було додатково виданий Позичальнику, що підтверджується кредитною заявкою від 04.06.2008 року. 26 лютого 2009 року між Банком та [PERSON] було укладено Додатковий договір №2 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008р.. Того ж дня, 26 лютого 2009 року, між Банком та [PERSON], було укладено Додатковий договір №3 до Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008р. 01 лютого 2010 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008 р. 17 січня 2011 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір № 5 до Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008 р. 26 січня 2012 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір № 6 Кредитного договору № ML -500/012/2008 від 30 січня 2008 р. Відповідно до п. 3 Частини № 1 Кредитного договору, для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися Плаваюча процентна ставка, де Фіксований відсоток дорівнює 5,99% (п'ять цілих 99/100 відсотків) річних. Підпунктом 1.4.1.1.2. пункту 1.4. Частини №2 Кредитного договору передбачено, що у разі використання Плаваючої процентної ставки, проценти за користування Кредитом розраховуються як FIDR + фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. За базовий FIDR Сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладання цього договору). Порядок нарахування процентів врегульовано підпунктом 1.4.1.2. пункту 1.4. Частини №2 Кредитного договору, відповідно до якого, проценти нараховуються щомісяця у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення Кредиту, визначеної у Графіку Платежів (додаток № 1), на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються Позичальником відповідно до п. 1.5. Кредитного договору. Згідно п. 1.1. Частини № 2 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Кредитному договорі із додатками до нього. Порядок виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) Частини № 2 Кредитного договору, пунктом 2.1.2.1. Додаткового договору №2, пунктом 2.1.3.1. Додаткового договору №3. У відповідності до підпункту 2.1.3.1. пункту 2.1.3. Додаткового договору №3, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати Позичальником Платежів, що зменшуються у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у Графіку Платежів, який є невід'ємною частиною цього Додаткового договору (Додаток №1) та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на Поточний рахунок/ Виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором були забезпечені шляхом укладання із [PERSON] договору поруки № SR - 500/012/2008 від 30 січня 2008 року, з урахуванням додаткових договорів № 1 від 04 червня 2008 року та 26 лютого 2009 року. У зв'язку з неналежним виконанням покладеного на Позичальника обов'язку з повернення кредиту, станом на 08.07.2014 року загальна сума заборгованості відповідачів за кредитним договором становить 62 206 дол. США 80 центів, з яких: 58 857, 72 дол. США - залишок заборгованості за кредитом; 3 349, 08 дол. США - сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом; Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК - в разі солідарного обов'язку Відповідачів (солідарних Відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх Відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно абз. 2 ч. 2 тієї ж статті ЦК - солідарні Відповідачі залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Ст. 554 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено Договором поруки. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Кредитний Договір та Договори поруки оформлені згідно вимог цивільного законодавства, скріплені підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписами Відповідачів з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором.. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачі, підписавши кредитний договір та договір поруки встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідач, заперечуючи проти нарахованої суми заборгованості, з клопотаннями про призначення будь-якої експертизи, в тому числі судової бухгалтерсько-економічної експертизи до суду не зверталась, доказів погашення кредиту та відсутності заборгованості перед банком суду не надала. Більш того не надала жодних квитанцій на підтвердження невірності суми розрахунку заборгованості. Також суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, заперечень проти поданого позову та суми, що стягується, не надала. Разом з тим, суд не може взяти до уваги твердження відповідача про те, що сума, яка бралась в борг, залишилась не з'ясованою, так як в досудовій вимозі від 28.04.2014 року на ім'я [PERSON] йде мова про отримання кредиту у розмірі 100 000 доларів США (а.с.26), так як зазначене спростовується листом позивача від 23.05.2014 року (а.с.27), в якому боржникові повідомляється про допущену описку. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. При вирішенні спору суд враховує положення ст. 1 ЦПК України, за якою завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд звертає увагу на те, що позивачем ПАТ «ОТА Банк» було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак, це не призвело до повного погашення боргу. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову і стягнення в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за Кредитним договором № ML-500/012/2008 від 30 січня 2008 року в сумі 62 206, 80 доларів США, що за курсом НБУ України на день ухвалення рішення (100 дол. США = 1533, 5614 гривень) становить 953 979, 47 гривень. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3 654 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved