Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

14 січня 2021 року \~АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту б/н від 19.07.2010 року в сумі 23789,15 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.07.2010 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , відповідач отримав карту із встановленим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22 000,00 грн. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 23789 грн. 15 коп., з яких: 20902,91 грн. заборгованість за тілом кредиту; 20902,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2886,24 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; а також стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відповідача Терещук С.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважав, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивач у позовній заяві посилається на «Умови і правила надання банківських послуг», але не надає підтвердження ознайомлення відповідача з цими правилами, позивач не надає підтвердження того, що саме відповідачем були використані кошти, що знаходились на банківській карті, позивачем не вживалися заходи мирного врегулювання спору. Позивачем надано копію «Анкети заяви», проте з її змісту неможливо встановити про що йде мова, тому представник відповідача вважає, що позивач не має права посилатися на цей документ. Крім того мова йде про кредит, проте відповідач не укладав кредитних договорів, також вважає, що сплив термін позовної давності беручи до уваги рік підписання «Анкети заяви». Таким чином просив відмовити в задоволенні позову. У поданій відповіді на відзив АТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити посилався на те, що Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання банківських послуг банком його клієнтам. Таким чином клієнт отримує доступ до усіх без виключення послуг Банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписавши цю заяву відповідач підтвердив своїм підписом у ній, що ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі й з Умовами та Правилами надання банківських послуг в тому числі з Умовами та Правилами надання банківських послуг по платіжним карткам, тарифами банку, що складають Договір банківського обслуговування, крім цього відповідачу було надано в письмовому вигляді для ознайомлення Умови та правила, а також відповідачем здійснювалось періодичне погашення кредитної заборгованості. Факт укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем підтверджується: копією договору, копією паспорта відповідача, випискою по рахунку, розрахунком заборгованості, фото клієнта з картою. Строк дії карти виданої відповідачу до останнього дня 11.2021 року, а позивач звернувся до суду 14.01.2021 року, тобто в межах строку позовної давності. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до укладеного договору б/н від 19.07.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування та обслуговування картрахунку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22 000,00 грн. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення № 705 про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З виписки за договором б/н від 19 липня 2010 року сформованої позивачем станом на 16 листопада 2020 року вбачається, що відповідач постійно користувався кредитними коштами (а.с. 48-53). Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що останній платіж був здійснений відповідачем 25 жовтня 2020 року, отже строк позовної давності позивачем не пропущено. З огляду на вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved