Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

14 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 03 листопада 2005 року помер його дід по лінії батька, [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,836 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кальченківської сільської ради, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії І-СМ №014189. Батько позивача, [PERSON], помер 31 травня 2005 року, а його бабуся по лінії батька, [PERSON] 07 серпня 2007 року. Своєчасно спадщину після діда він не прийняв у звязку із складним становищем, відсутністю коштів для оформлення спадщини, оскільки ніде не працював. На даний час позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном, так як пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після [PERSON], який помер 03 листопада 2005 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду уточнення до позовної заяви, згідно якого просив визначити йому додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті бабусі, [PERSON], яка померла 07 серпня 2007 року в селі Кальченки Білопільського району, та розглянути справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує (а. с. 32). Представник відповідача Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі представника сільської ради, з позовом згодні (а. с. 30). У звязку з неявкою сторін, представника, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Частиною першою статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя спадкодавця, який його пережив. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] помер 03 листопада 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І- БП № 245244, виданим повторно 27.10.2015 року (а. с. 9). [PERSON] померла 07 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І- БП № 245245, виданим повторно 27.10.2015 року (а. с. 8). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №014189, виданого 17 грудня 1999 року Кальченківською сільською радою на підставі рішення дванадцятої сесії 23 скликання Кальченківської сільської Ради народних депутатів від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №200, [PERSON] у приватну власність передано земельну ділянку площею 3,836 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Кальченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 5). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 11 травня 2016 року, яке набрало законної сили 23 травня 2016 року встановлено юридичний факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер 03 листопада 2005 року, був дідом [PERSON], [INFO], по лінії батька та встановлено юридичний факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ №014189, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №200, виданий 17 грудня 1999 року на підставі рішення дванадцятої сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради народних депутатів від 07 грудня 1999 року на імя [PERSON], належить [PERSON], який помер 03 листопада 2005 року (а. с. 11-12 ). Відповідно до довідки Кальченківської сільської ради від 19 травня 2016 року №222-02-20/1 [PERSON] до дня смерті, 03 листопада 2005 року а/з 08 04 листопада 2005 року постійно проживав та був зареєстрований на території Кальченківської сільської ради за адресою: с. Кальченки, провул. 8 Березня, 10 Білопільського району Сумської області. Заповіт від його імені виконкомом Кальченківської сільської ради не посвідчувався ( а. с. 13). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України батько позивача, [PERSON] народився 31 липня 1971 року та його батьками були [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 10). 31 травня 2005 року у м. Суми помер батько позивача, [PERSON], про що виконкомом Кальченківської сільської ради в Книзі реєстрації смертей 01 червня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 05, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1- БП № 008252 ( а. с.6, 7). За даними завідувача Білопільською державною нотаріальною конторою [PERSON] спадкова справа після [PERSON], померлого 03 листопада 2005 року не заводилась, також спадкова справа після [PERSON], померлої 07.08.2007 року не заводилась (а. с. 22, 38). Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після свого чоловіка та діда позивача, [PERSON], але юридично не оформила. У відповідності до ч. 2 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, 07 серпня 2007 року в с. Кальченки Білопільського району померла [PERSON], що обєктивно підтверджується матеріалами справи ( а. с. 8). З матеріалів справи вбачається, що позивач є мешканцем с. Кальченки Білопільського району Сумської області, на території ради проживав разом зі своєю матірю [PERSON], [INFO] За час проживання на території ради ніде не працював, трудової книжки не має ( а. с. 13). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину за законом після бабусі, [PERSON], яка померла 07 серпня 2007 року, однак він не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріалів справи, позивач пропустив строк для прийняття спадщини у звязку із складним становищем, відсутністю коштів для оформлення спадщини, оскільки ніде не працював. Суд вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після бабусі по лінії батька з поважних причин, у звязку з чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved