Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

13 вересня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білогіря Агро-М» (далі по тексту ТОВ «Білогіря Агро-М») про визнання недійсним договору оренди землі (кадастровий № 6820386500:03:007:0001) від 26 червня 2013 року № 43 та визнання недійсним договору оренди землі (кадастровий № 6820386500:03:007:0195) від 25 серпня 2013 року № 59, укладених між [PERSON] та ТОВ «Білогіря Агро-М» (а.с. 3-4). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в 2013 році між ним та ТОВ «Білогіря Агро-М» було укладено два договори оренди землі строком на 5 років, а саме: 26 червня 2013 року за № 43 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,3916 га, яка розташована на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області (кадастровий № 6820386500:03:007:0001) та 25 серпня 2013 року за № 59 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,3366 га, яка розташована на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області (кадастровий № 6820386500:03:007:0195). Вказані договори оренди землі 10 вересня 2013 року були зареєстровані реєстраційною службою Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено відповідні записи за № 2472837 та № 2472530. Зазначає, що в п. 38 вказаних договорів було передбачено, що дія договорів припиняється, зокрема, шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін. Так, 10 липня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Білогіря Агро-М» в особі директора [PERSON] було укладено угоди про розірвання раніше укладених договорів оренди землі від 26 червня 2013 року за № 43 та від 25 серпня 2013 року № 59. В подальшому, припинивши орендні відносини з ТОВ «Білогіря Агро-М», 10 березня 2015 року [PERSON] уклав договора оренди вказаних земельних ділянок з ПП «Білогірський край», які в подальшому згідно рішення апеляційного суду Хмельницької області від 06 червня 2016 року були визнані недійсними. Позивач зазначає, що директор ТОВ «Білогіря Агро-М» [PERSON], підписуючи договір оренди землі (кадастровий № 6820386500:03:007:0001) від 26 червня 2013 року № 43 та договір оренди землі (кадастровий № 6820386500:03:007:0195) від 25 серпня 2013 року № 59 без попередньої письмової згоди зборів учасників товариства, перевищив надані йому повноваження, які обумовлені в п. 6.2.12 та п. 7.5.4 Статуту ТОВ «Білогіря Агро-М». За таких обставин, позивач вважає, що вказані договори оренди землі були укладені відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, при повному знанні та розумінні того, що такі підписані з перевищенням повноважень директора ТОВ «Білогіря Агро-М», а відтак в силу ст. ст. 203, 215 ЦК України ці договори є недійсними. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя з підстав, викладених в позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Білогіря Агро-М» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вказала, що оскільки відповідачем ТОВ «Білогіря Агро-М» протягом 2013-2014 років здійснювався обробіток належних відповідачу [PERSON] земельних ділянок та своєчасно виплачувалася орендна плата останньому, тому в силу ст. 241 ЦК України, враховуючи досягнення по всім істотним умовам договорів оренди землі та фактичного виконання відповідачем усіх обовязків по цих договорах, відбулося схвалення оспорюваних правочинів, а відтак наявність порушеного права у позивача відсутнє. Крім того, до вказаних правовідносин просила застосувати строк позовної давності. Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 18 червня 2013 року, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,3916 га (кадастровий № 6820386500:03:007:0001) та земельної ділянки площею 1,3366 га (кадастровий № 6820386500:03:007:0195), які розташовані на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с. 5-6, 14-15). Між [PERSON] та ТОВ «Білогіря Агро-М» в особі директора [PERSON] було укладено два договори оренди землі строком на 5 років, а саме: 26 червня 2013 року за № 43 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,3916 га (кадастровий № 6820386500:03:007:0001) та 25 серпня 2013 року за № 59 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,3366 га (кадастровий № 6820386500:03:007:0195), які зареєстровані реєстраційною службою Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області 10 вересня 2013 року, номера запису: 2472837, 2472530 (а.с. 7-9, 16-18). Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. При цьому, ст. 241 цього ж Кодексу визначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Встановлено, що після підписання оспорюваних договорів оренди землі від 26 червня 2013 року № 43 та від 25 серпня 2013 року № 59, сторони приступили до їх виконання, а саме згідно письмових актів приймання-передачі відбулася передача земельних ділянок від орендодавця [PERSON] до орендаря ТОВ «Білогіря Агро-М», останнім протягом 2013-2014 рр. здійснювався обробіток належних позивачу земельних ділянок та своєчасно виплачувалася орендна плата, що підтверджується показаннями сторін в цій частині і дані факти ними не оспорюються. Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що оспорювані договора оренди землі були підписані неповноважною особою, а саме директором [PERSON] без попередньої згоди зборів учасників товариства. Слід зазначити, що вказані правочини вчинені у передбаченій чинним законодавством письмовій формі, їх зміст не суперечить нормам чинного на момент укладення цих договорів законодавства, договора спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, відбулося подальше схвалення сторонами оспорюваних договорів оренди землі, при цьому ТОВ «Білогіря Агро-М», як орендар, від імені якого директором [PERSON] були підписані та скріплені печаткою оспорювані договори, не заявляло та не заявляє вимог щодо визнання цих договорів недійсними із зазначених підстав, тобто жодним чином не заперечує наявність в директора [PERSON] обсягу цивільної дієздатності на укладання від імені ТОВ «Білогіря Агро-М» вказаних договорів оренди землі. Крім того, слід зауважити, що доказів на підтвердження доводів позивача про відсутність попередньої письмової згоди зборів учасників товариства на вчинення директором від імені ТОВ «Білогіря Агро-М» правочинів, зокрема укладення договору оренди землі від 26 червня 2013 року № 43 та договору оренди землі від 25 серпня 2013 року № 59, позивачем суду не надано. До того ж, як слідує з п. 7.5 Статуту директор в межах своєї компетенції діяв від імені товариства без довіреності та відповідно представляв його інтереси з будь-якими державними органами, юридичними та фізичними особами. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про недодержання загальних вимог, необхідних для чинності оспорюваних правочинів (ст. 203 ЦК України), зокрема того, що директор ТОВ «Білогіря Агро-М» [PERSON] в момент укладення договорів оренди землі із орендодавцем [PERSON] не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, позивачем суду не надано та в судове засідання не представлено. Таким чином, враховуючи, що суд, розглядаючи справу в порядку позовного провадження, позбавлений можливості з власної ініціативи збирати докази і на виконання вимог ч. 4 ст. 10, ч. 1 ст. 31 ЦПК України сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи та процесуальним правам сторін, а також те, що позивач всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що в задоволенні позову про визнання недійсними договорів оренди землі слід відмовити саме за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідачів на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed