Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

13 травня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.10.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Про те, у зв'язку із важким матеріальним становищем та постійними хворобами дітей, просить збільшити аліменти на утримання дітей до 1/2 до частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Відповідач в судовому засіданні позову визнав частково, вказавши, що згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Аналогічне роз'яснення надане і Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови «Про застосування судами окремим норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3. При цього, з аналізу статті 192 й наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення про зміну розміру аліментів повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що Хмельницьким міськрайонним судом 22 жовтня 2015 року винесено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ухиляється від плати аліментів, а тому враховуючи матеріальне становище сторін, а також згоду відповідача на сплату аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на утримання обох дітей, що підтверджує його спроможність сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж той, що визначений рішенням суду, суд, вважає, за можливе збільшити розмір аліментів 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання обох дітей.

Outcome: partial