Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

14 червня 2017 року Волосківська сільська рада Менського району Чернігівської області звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи Менського районного центру зайнятості про відшкодування збитків в порядку регресу. Позов мотивований тим, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року визнано незаконним Рішення виконавчого комітету Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області №16 від 08 квітня 2014 року та Розпорядження голови Волосківської сільської ради №12 від 11 квітня 2014 року; поновлено [PERSON] на роботі на посаді директора Волосківського будинку культури Менського району Чернігівської області з 12 квітня 2014 року та стягнуто з Волосківської сільської ради Менського району на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 квітня 2014 року по 15 вересня 2015 року у сумі 22581,96 грн. та 2000,00 грн. моральної шкоди. За період звільнення [PERSON] отримувала соціальну допомогу на випадок безробіття у сумі 11314,55 грн.. Згідно з рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21 березня 2017 року вирішено стягнути з Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області на користь Менського районного центру зайнятості 11314,55 грн. забезпечення (допомоги по безробіттю), які отримувала [PERSON] та 1600,00 грн. судового збору. На думку позивача, діями відповідачки [PERSON], що виразились у приховуванні від суду отримання нею з 12 квітня 2014 року по 15 вересня 2015 року соціальної допомоги по безробіттю, були заподіяні збитки позивачу у загальній сумі 12914,55 грн. (11314,55 грн. - забезпечення (допомоги по безробіттю) та 1600,00 грн.- судовий збір). Позивач, посилаючись на ст.ст. 16, 1172, 1191 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] на користь Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області 12914,55 грн. збитків в порядку регресу, 1684,00 грн. судового збору та інших витрат, повязаних із розглядом справи. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що [PERSON] було звільнено з вини роботдавця Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, тому відшкодування вартості наданих соціальних послуг безробітному повинно утримуватись з роботодавця і відшкодуванню порядку регресу з [PERSON] не підлягають. Представник третьої особи Менського районного центру зайнятості надав до суду з яву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, третьої особи Відділу культури та туризму Менської районної державної адміністрації Чернігівської області про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнання незаконним розпорядження та рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, було визнано незаконним Рішення виконавчого комітету Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області №16 від 08 квітня 2014 року та Розпорядження голови Волосківської сільської ради №12 від 11 квітня 2014 року; поновлено [PERSON] на роботі на посаді директора Волосківського будинку культури Менського району Чернігівської області з 12 квітня 2014 року, стягнуто з Волосківської сільської ради Менського району на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 квітня 2014 року по 15 вересня 2015 року у сумі 22581,96 грн. та 2000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року залишено без змін. [PERSON] за період перебування на обліку в Менському районному центрі зайнятості з 02 вересня 2014 року по 20 серпня 2015 року отримала допомогу по безробіттю у розмірі 11314,55 грн.. Ця обставина сторонами не оспорювалась. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21 березня 2017 року з позивача, як роботодавця було стягнуто на користь Менського району Чернігівської області на користь Менського районного центру зайнятості 11314,55 грн. забезпечення (допомоги по безробіттю) та 1600,00 грн. судового збору у відповідності до вимог ст.ст. 1, 7, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».\~\~ Позивачем 05 квітня 2017 року рішення Господарського суду Чернігівської області від 21 березня 2017 року було виконано та сплачено Менському районному центру зайнятості 11314,55 грн. забезпечення (допомоги по безробіттю) та 1600,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжними дорученнями №113 та № 114 від 05 квітня 2017 року (а.с. 13). Позивач заявив вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу до [PERSON] як винної особи у заподіянні шкоди з підстав, визначених ст.ст. 1172, 1191 ЦК України, посилаючись на те, що [PERSON] під час розгляду справи у суді про поновлення її на роботі не повідомила суд про отримання нею допомоги по безробіттю, в результаті таких дій сума виплаченої [PERSON] допомоги по безробіттю була стягнута з позивача, як роботодавця. Приписами ст. 1191 ЦК України\~передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Позивачем не надано жодних доказів і під час розгляду справи не встановлено заподіяння [PERSON] шкоди Менському районному центру зайнятості внаслідок отримання нею соціальних послуг безробітному, докази неправомірності призначення, виплати допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 12 квітня 2014 року по 15 вересня 2015 року з вини [PERSON] відсутні. Добровільне виконання позивачем рішення Господарського суду Чернігівської області від 21 березня 2017 року в частині стягнення на користь Менського районного центру зайнятості забезпечення (допомоги по безробіттю), яке було надано [PERSON], не являється відшкодуванням шкоди в розумінні ст. 1172 ч.1 ЦК України, оскільки ці кошти були стягнуті відповідно до положень ч.3, 4\~ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно з якими саме з роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed