Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

13 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19 січня 2006 року вона купила у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що розташований на приватизованій земельній ділянці, розміром 0,46 га, спірна земельна ділянка відповідно до державного акта серії [NUMBER] від 22.05.2000 року на праві приватної власності на землю оформлена на [PERSON] . В договорі купівлі-продажу нотаріусом помилково не було зазначено земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 29 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 23 квітня 2019 року та було перенесено на 16 травня 2019 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано суду заяву, в якій селищний голова повідомляє про визнання позову [PERSON] в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Законний представник недієздатного власника зазначеної земельної ділянки [PERSON] - [PERSON] надав до суду заяву, в якій визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Згідно з державним актом серії [NUMBER] ЧН 029856 від 22 травня 2000 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 223, [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,46 гектарів у [ADDRESS] , для ведення особистого підсобного господарства (а.с.7). На підставі договору купівлі-продажу від 19 січня 2006 року [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.29). Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9673058 від 26.01.2006 року власником будинку з адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.8). 04 березня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвища на « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянку є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. У постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року по справі № 6-2225цс16 сказано, що \~при застосуванні положень ст.120 ЗК в поєднанні з нормою ст.125 ЗК слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на ній об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. За таких умов, враховуючи, що [PERSON] належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який розташований на приватизованій [PERSON] земельній ділянці, який в подальшому вона продала позивачці, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved