Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

14.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що із 09.01.1993 року вона перебувала в шлюбі із відповідачем [PERSON], від якого вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.08.2011 року відповідач [PERSON] зобовязаний сплачувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином 23 років, однак відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам в сумі 37520,72 грн., яку позивач прохає суд стягнути із відповідача. Крім цього, [PERSON] прохає суд стягнути із [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 3310,63 грн., та понесені нею судові витрати. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та прохала задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить оголошення про його виклик, надруковане в газеті «Зоря Полтавщини», в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши позивача, розглянувши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно до рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 серпня 2011 року [PERSON] зобовязано сплачувати на користь [PERSON] аліменти, на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 2011 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років (а.с.7). Згідно довідки-розрахунку № 16729 від 07.04.2016 року вбачається, що заборгованість на момент досягнення сином повноліття становить 19605,06 грн., а на момент досягнення двадцяти трьох років 57125,78 грн., то різниця заборгованості по сплаті відповідачем аліментів до досягнення сином 23-х років, що підлягає до стягнення становить 37520,72 грн. (57125,78 грн. - 19605,06 грн.) (а.с.7-10). На даний час заборгованість не погашена. Також із матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним, здоровим, доказів неможливості сплачувати аліменти із обєктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, відтак, суд приходить до висновку про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини такої особи та підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Суд погоджується із наданими позивачем розрахунками неустойки (пені) в звязку із несвоєчасною сплатою аліментів ( а.с.3), тому сума розрахунку 3310,63 грн., починаючи з травня 2015 року по 05 квітня 2016 року підлягає до стягнення. Згідно ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження наявності підстав з урахуванням матеріального становища для зменшення розміру неустойки, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати в сумі 1222,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved