Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

13 серпня 2014 року до суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09 березня 1977 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. В 2013 році [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. За час шлюбу подружжям [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки «Хундай Акцент», 2009 року, державний номерний знак [NUMBER]. Зазначене вище майно було зареєстроване за відповідачем [PERSON]. Посилаючись на те, що добровільно провести поділ майна відповідач не бажає, позивач просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки «Хундай Акцент», 2009 року, державний номерний знак [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Автомобіль марки «Хундай Акцент», 2009 року, державний номерний знак [NUMBER] залишити у власності відповідача та стягнути з нього на користь позивача грошову компенсацію за ? частку зазначеного автомобілю. 24 жовтня 2014 року з зустрічним позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому позивач просив поділити майно спільної сумісної власності подружжя: визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], а автомобіль марки «Хундай Акцент», 2009 року, державний номерний знак [NUMBER] залишити у власності [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у вартості його частки у спільному майні в сумі 249400 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2494 грн. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з позовом про розгляд справи за її відсутності, позовні вимог підтримує. [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що первинні та зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 09 березня 1977 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). На день ухвалення рішення по справі шлюб не розірваний. За час шлюбу подружжям [PERSON] було придбано наступне майно: квартира за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.09.2012 року (а.с.4,5,6); · автомобіль марки «Хундай Акцент», 2009 року, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується договором купівлі-продажу №ХС-0020942 від 05.06.2010 року (а.с.56-57, 58). · Право власності на зазначене вище майно було зареєстроване за відповідачем [PERSON]. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України у п.23 своєї постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними / ч.1 ст. 70 СК України/. Як вбачається із пояснень сторін на попередніх судових засіданнях, вони були проти сплати компенсацій за частку майна у разі залишення його в праві власності у одного з них. В силу вимог ч.2 ст.364 ЦК України, компенсація може бути надана співвласнику лише за його згодою. Підстави для припинення права на частку у спільному майні передбачені ст.365 ЦК України і таке припинення можливе лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Оскільки сторони не виявили бажання компенсувати одному з них частку у спільному майні, то воно підлягає рівному поділу. Судові витрати, суд розподіляє між сторонами, відповідно до вимог ст.ст.11,88 ЦПК України, в межах заявлених вимог. Розрахунок судового збору: Як вбачається з матеріалів справи, ринкова вартість автомобілю марки «Хундай Акцент», 2009 року, державний номерний знак [NUMBER] станом на 16.10.2014 року складає 133000 грн. (а.с.71-75) та ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] складає 600200 грн. (а.с.81-92). Загальний розмір спільного сумісного майна складає 733200 грн. Тобто сторони повинні були сплатити 1 відсоток ціни позовну від ? частки вартості загального майна, але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що дорівнює 3654 грн. (733200 грн. : 2 = 366600 грн. х 1% = 3666 грн.) У зв'язку з тим, що суд ухвалою від 13 вересня 2014 року відстрочив [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення, то судовий збір у розмірі 3654 грн. підлягає стягненню з неї на користь Держави Україна. Як вбачається з квитанції № 233 від 14.10.2014 року (а.с.47), [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2494 грн., а необхідно було сплатити 3654 грн. (3654 грн. - 2494 грн. = 1160 грн.). [PERSON] в своєму позові просив стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 2494 грн. У зв'язку з тим, що суд частково задовольняє позовні вимоги, то судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2494 грн. : 2 = 1247 грн.).

Outcome: partial