Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

14 червня 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим наказом суду від 18 червня 2019 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що майновий стан платника аліментів значно покращився, оскільки у вересні 2020 року він придбав земельну ділянку у с. Боратин Луцького району Волинської області на якій збудував будинок, в якому наразі проживає. Крім того, відповідач придбав дороговартісний автомобіль. Також вказує, що її матеріальний стан не дозволяє утримувати дитину. З наведених вище підстав та з посиланням на ст.192 СК України, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12 жовтня 2021 року, позивач просить суд збільшити розмір присуджених аліментів до 10 000,00 грн., з подальшою індексацію, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи стягнення з 14 червня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні та в письмовому відзиві позов заперечили. Вказали, що матеріальний стан відповідача не змінився, а тому відсутні підстави для збільшення розміру аліментів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає з позивачем. Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року №161/9571/19 стягнуто з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Надаючи свою правову оцінку доводам позивача про необхідність збільшення розміру присуджених аліментів, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу вищенаведеного положення матеріального закону, а також враховуючи приписи ч.3 ст.12 ЦПК України, які зобов`язують кожну сторону довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, отримувач аліментів повинен довести суду існування підстави для збільшення розміру раніше присуджених аліментів, як то зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи отримувача аліментів. На думку суду, сторона позивача належними та допустимими доказами довела суду наявність підстав для збільшення розміру аліментів. Так, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що 30 вересня 2020 року відповідача набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером 0722880700:01:001:3392, площею 0,2234 га. у с. Боратин Луцького району Волинської області. Згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт ВЛ0511201113421 від 13 листопада 2020 року, на вищевказаній земельній ділянці розпочато будівництво індивідуального житлового будинку. Доказів, щодо закінчення будівництва, стадії готовності, вартості житлового будинку, сторона позивача не надала. В судовому засіданні відповідач не заперечував вказані обставин та пояснив, що він дійсно здійснює будівництво будинку. Крім того, згідно договору купівлі-продажу від 21 травня 2021 року відповідач придбав легковий автомобіль Ford Escape, 2019 року випуску, за 17 900,00 доларів США, із розстрочкою платежу. На переконання суду, саме вищенаведені обставини свідчать про те, що з часу присудження аліментів у червні 2019 року матеріальний стан відповідача покращився, а тому існують правові підстави для збільшення розміру присуджених аліментів. При цьому суд враховує докази сторони відповідача про те, що автомобіль наразі зареєстрований на батька відповідача та був куплений у розстрочку. Разом з тим, це не спростовує факт укладення ним договору з ціною 17 900,00 доларів США, тобто на істотну суму. Одночасно, визначаючи до якої суми слід збільшити розмір раніше присуджених аліментів суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України, які вказують, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивач не надала суду доказів поганого стану здоров`я та матеріального становища дитини. Доводи сторони позивача про те, що стан здоров`я платника аліментів значно поліпшився нічим не підтверджуються та є надуманими. З пояснень відповідача слідує, що у нього відсутні інші діти, непрацездатні дружина, батьки. Будь-яких інших обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів, сторона позивача суду не надала. Майновий стан отримувача аліментів (матері), про що зазначає представник позивача, не входить до переліку обставин, які мають враховуватися судом при визначенні розміру аліментів. При цьому, частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обов`язків батьків в утриманні дитини, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 2 000,00 грн., а позовні вимоги задовольнити частково. Заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів в 10 000,00 грн. є явно завищеним та не відповідає об`єктивним потребам дитини, а також принципу участі у вихованні та утриманні дитини обох батьків, а не лише одного з них. Позивач не додала суду доказів того, що дитина об`єктивно потребує утримання на суму 20 000,00 грн., враховуючи рівність участі батьків в такому утриманні, а навпаки вказує, що отримує мінімальну заробітну плату та не в змозі покривати витрати на дитину. При цьому суд збільшує аліменти саме починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки положення ст.191 СК України, про стягнення аліментів з моменту звернення до суду, на позовні вимоги про збільшення розміру аліментів не поширюються. Також суд вважає зайвим посилання позивача у прохальній частині позову на індексацію стягуваних сум, оскільки така індексація буде здійснюватися державним виконавцем автоматично на підставі положень ч.2 ст.184 СК України, ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Тому суд не вбачає необхідності окремо зазначити про це в резолютивній частині рішення. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. Щодо відшкодування витрат позивача на правничу професійну допомогу суд зауважує, що всупереч положенням чч.1, 2 ст.134 ЦПК України, у першій заяві по суті спору - позові, позивач не навела попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, що не дозволяло стороні відповідача надати заперечення на такий розрахунок та відповідне клопотання про зменшення судових витрат. Клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відповідного попереднього (орієнтовного) розрахунку, сторона позивача суду не заявляла. Крім того, всупереч положенням ч.3 ст.137 ЦПК України, представник позивача не надала суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Заяв про надання доказів про понесені судові витрат після ухвалення рішення у справі, як це передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України, від сторони позивача не надходило. У зв`язку з вищенаведеним у відшкодуванні витрат на правничу професійну допомогу позивачу слід відмовити. На підставі положень п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial