Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

13.09.2019 позивач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - автогаражем [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити вказаний гараж від свого майна, речей і предметів. 10.10.2019 [PERSON] через канцелярію суду подала зустрічний позов до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 3850 доларів США, які були сплачені за розпискою від 12.06.2018 року в рахунок проданого їй гаража [ADDRESS]. Ухвалою суду від 31.10.2019 об`єднано в одному провадженні позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні автогаражем, третя особа - [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, третя особа - [PERSON] , для їх спільного розгляду та присвоєно спільний номер справа №750/10501/19, провадження 2/750/2366/19. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Представник [PERSON] первісний позов визнала, зустрічний підтримала. Представник [PERSON] заперечував проти задоволення первісного та зустрічного позовів та просив застосувати принцип справедливості при вирішенні первісного та зустрічного позовів. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 12.07.2005, посвідченого Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою державним нотаріусом Теза О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1683 та 13.07.2005 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, [PERSON] передала [PERSON] у власність цегляний гараж [ADDRESS] , площею 20,7 кв.м. в автокооперативі [ADDRESS] , позначений в технічному паспорті під літерою А-1, який належав їй на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Чернігівської міськради 07.07.2005 за реєстраційним номером 11310046, що підтверджувалось Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації (інвентарний № 3723) 07.07.2005 за №7712066 (а.с. 5-6). На підставі Свідоцтва про зміну імені, серія якого [NUMBER] від 21.09.2010, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, прізвище позивача за первісним позовом [PERSON] було змінено на [PERSON] , у зв`язку з чим 22.12.2010 йому був виданий паспорт із зміненим прізвищем (а.с. 9,10-11). Наприкінці 2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням надати йому у тимчасове безоплатне користування гараж [ADDRESS], домовившись, що він звільнить гараж на першу вимогу, який був наданий останньому в користування. В подальшому позивач за первісним позовом дізнався, що його гаражем користується інша особа - відповідач [PERSON] та її автомобіль знаходиться в ньому. Довідкою голови правління автокооперативу №6 від 22.06.2019 підтверджено той факт, що автогаражем [ADDRESS] користується [PERSON] (а.с.12). Зібравши відповідну інформацію [PERSON] двічі звертався до [PERSON] з проханням звільнити його гараж, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що власником гаражу є він, та що він не надавав згоди [PERSON] на передачу гаражу іншим особам і не давав згоду відповідачу на користування відповідачем його автогаражем. Відповідно до ч.1 ст. 316, ч.1 ст.317, ст.319, ст.321 правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На письмові вимоги [PERSON] звільнити гараж в добровільному порядку відповідач [PERSON] не надала відповіді і не звільнила гараж. Враховуючи вище викладене, а також те, що позов визнано представником відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні [PERSON] автогаражем [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити автогараж [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони. Таким чином з відповідача на користь позивача з урахуванням складності справи, слід стягнути 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. У червні 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] 3850 доларів США в рахунок сплати за продаж гаражу [ADDRESS], що підтверджується оригіналом розписки від 12.06.2018 року (а.с. 71). 12.06.2018 [PERSON] звернувся до голови правління АК №6 з заявою про виключення останнього з числа членів автокоорперативу №6 в зв`язку з припиненням членства у Всеукраїнській спілці автомобілістів, також даною заявою [PERSON] підтвердив, що спадкоємців немає, ніхто претензій пред`являти не буде (а.с. 39). В подальшому, згідно протоколу засідання правління автокоорперативу №6 від 27.06.2018 року № 3 [PERSON] виключено із списків членів автокоорперативу №6 як колишнього члена гаражного кооператива та прийнято замість нього в члени автокоорперативу №6 [PERSON] (а.с. 40). Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Статтею 1213 ЦК передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. З вищевикладеного випливає, що [PERSON] безпідставно отримав від [PERSON] 3850 доларів США за гараж, який він відповідно до закону продати не міг, він був зареєстрований на праві власності за [PERSON] , а перехід членства у автокооперативі не є укладенням договору купівлі-продажу у розумінні ст. 638 ЦК України. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову [PERSON] та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3850 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 951 грн. 30 коп.

Outcome: approved