Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

12 червня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даної заяви до суду та до досягнення дітьми повнолітнього віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13 вересня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає. Разом з тим, проживання дітей з одним з батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дітьми та обов`язку виховувати дітей, піклуватися про них та матеріально їх забезпечувати. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Призначено судове засідання. 08 липня 2019 року від позивача по справі надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої вона просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільних трьох малолітніх дітей в розмірі 4 281, 00 грн., що дорівнює 50% від середньомісячної заробітної плати по регіону та стягнути з відповідача на її користь 6 000, 00 грн. щорічно, як додаткові витрати на реабілітаційне лікування їх сина - [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, відповідно до яких просили справу розглянути у їх відсутність, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 13 вересня 2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 13 вересня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 487, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . ( а.с. 4) Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7, 8, 9) Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що на теперішній час діти проживають разом із нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає. Відповідач надав суду заяву, в якій позов визнав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи все вищевикладене, а також те, що обидва батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх спільних малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3 800, 00 грн. на місяць (по 1 200, 00 грн. на кожну дитину). Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач в своїй уточненій позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь 6 000, 00 грн. щорічно, як додаткові витрати на реабілітаційне лікування їх сина - [PERSON] . До уточненої позовної заяви позивачем було надано виписки з історії хвороби [PERSON] , квитанцію про сплату послуг за операцію на суму 18 200, 00 грн. та квитанцію про сплату реабілітаційних медичних послуг на суму 11 140, 00 грн. (а.с. 17, 18, 19, 20, 21, 22) Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що їх з відповідачем сумісний син - [PERSON] , повинен кожного року проходити реабілітаційне лікування, вартість якого складає 12 000, 00 грн., як то зазначає позивач в її уточненій позовній заяві. Виходячи з вищевикладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Отже, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial