Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

12 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 21 травня 1983 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (дівоче прізвище Садрук) [PERSON] реєстрували в Відділі реєстрації актів громадянського стану Дунаєвецького районного виконавчого комітету, про що зроблено відповідний актовий запис №50. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Позивач зазначає, що спільне життя з самого початку складалось нормально, однак з часом відносини почали погіршуватись, часто почали виникати суперечки, під час яких не могли досягти згоди, в сімї не було поступок та взаєморозуміння. Все це привело до того, що у 2009 році припинили сімейні стосунки і спільне проживання. Позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачкою як подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що мають істотне значення, а тому звернувся з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до судового засідання подав заяву, в якій позов підтримав, просив шлюб розірвати, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON].М. в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялась завчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 21 травня 1983 року сторони зареєстрували шлюб в Відділі реєстрації актів громадянського стану Дунаєвецького районного виконавчого комітету, про що зроблено відповідний актовий запис №50, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №142636. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалось через постійні суперечки, під час яких вони не могли досягти згоди, в сім'ї не було поступок та взаєморозуміння. Крім того, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків та збереження сім'ї, не виконував сімейні обов'язки. Все це привело до того, що сторони припинили сімейні стосунки і спільне проживання. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved