Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

14.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним вище позовом до Київської міської ради в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що він з 08.08.1996 проживає в спірній квартирі, яка згідно з розпорядженням відділу по приватизації житла Залізничної районної державної адміністрації м. Києва була передана в спільну приватну власність [PERSON], котра доводиться йому бабою, та [PERSON], її чоловіка, по 1/2 частині квартири кожному. 1/2 частини спірної квартири була успадкована ним після смерті [PERSON], яка померла в 1995 році. Інша частина квартири на даний час зареєстрована за [PERSON], який в 1996 році виїхав до Республіки Білорусь м. Жлобин і не повернувся. З того часу [PERSON] у спірній квартирі не проживав та не цікавився нею. Він неодноразово звертався до Солом'янського РУ ГУМВС України в м.Києві з заявами про розшук [PERSON], однак його місце знаходження так і не було встановлено. В січні 2014 до Солом'янського РУ ГУМВС України надійшло повідомлення з відділу внутрішніх справ Жлобінського райвиконкома МВС Республіки Білорусь про смерть гр. [PERSON] [INFO], на підставі якого ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві 06.05.2014 було вчинено відповідний актовий запис. По сьогоднішній день він продовжує володіти та користуватися спірною квартирою, в тому числі часткою належною [PERSON], проводить поточні ремонти та оплачує житлово-комунальні послуги. Зазначає, що він добросовісно заволодів спірним майном, давність володіння становить більше десяти років, протягом указаного часу він безперервно та відкрито здійснював володіння, а тому на даний час існують підстави для визнання за ним права власності на вказане майно за набувальною давністю. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради у судове засідання не з'явився, подав суду письмові пояснення в яких просить розглядати справу у його відсутності, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду, просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Третя особа - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника в судове засідання суд не повідомила. За таких обставин, суд, з врахуванням думки представника позивача, знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно розпорядження Залізничної районної державної адміністрації м. Києва від 17.06.1993 №2546 квартира [ADDRESS] передана у приватну спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до вказаного розпорядження відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації м. Києва видано свідоцтво про право власності на житло на [PERSON], [PERSON] 27.11.1995 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва серія [NUMBER] від 27.11.1995. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яку прийняв в порядку спадкування за заповітом позивач [PERSON], про що йому 16.06.1996 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Як слідує з листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 24.07.2015 року за №9521 (И-2015) на підставі вказаного свідоцтва за [PERSON] Віталієвичем на праві власності зареєстрована 1/2 частина квартири квартира [ADDRESS]. В той же час у даному листі зазначено, що інша половина квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.06.1993 відділом приватизації Залізничної РДА. З пояснень представника позивача даних в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] приблизно у 1996 році виїхав до Республіки Білорусь м. Жлобин і після того не повернувся. З того часу у спірній квартирі він не проживав, будучи співвласником квартири останньою не цікавився, з вимогою про витребування належного йому майна не звертався. З матеріалів справи також слідує, що позивач вживав заходів для того, щоб розшукати [PERSON], зокрема звертався з відповідними заявами до Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві. Згідно наданих довідок Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві від 04.09.2009 №50/2294 та від 12.03.2013 №50/вх3212 встановити місце знаходження останнього не виявилось можливим. З пояснень позивача даних в судовому засіданні встановлено, що в січні 2014 до Солом'янського РУ ГУМВС України надійшло повідомлення з відділу внутрішніх справ Жлобінського райвиконкома МВС Республіки Білорусь про смерть гр. [PERSON] [INFO], на підставі якого ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві 06.05.2014 було вчинено відповідний актовий запис. Дана обставина також підтверджується наявними письмовими доказами, а саме, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00013827457 від 06.05.2014, свідоцтвом про смерть [PERSON] [NUMBER] виданого відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві 06.05.2014. Згідно довідки форми №3 виданої ЦОС №1 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 10.06.2015 №2889 слідує, що в спірній квартирі проживають та зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON] Згідно наданих витягу та інформаційних довідок зі спадково реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні. З наявних в матеріалах справи квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що утримання спірної квартири здійснюється одноосібно позивачем. Згідно довідки ЖЕД-903 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 05.06.2015 №29 за адресою [ADDRESS] заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території та комунальних послугах станом на 01.05.2015 не значиться. Також позивач здійснює поточні ремонти у спірній квартирі, що підтверджується наданими суду фотогорафіями інтер'єру квартири. Таким чином з наведених вище доказів вбачається, що [PERSON] впродовж більше десяти років володіє спірною квартирою, в тому числі і тою її частиною, яка належить [PERSON] Судом не встановлено фактів перешкоджання доступу до спірного майна будь-яких осіб, які мали отримувати про це майно інформацію з боку позивача [PERSON] Одже факт володіння [PERSON] 1/2 частиною спірної квартири завжди був очевидний для третіх осіб, в тому числі і до можливих спадкоємців, які мали можливість це бачити. Всі документи на спірну квартиру, зокрема і правовстановлюючий документ, є в наявності і предоставлені суду позивачем [PERSON] Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 07.02.2014 №5, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З огляду на викладені вище обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість на підставі діючого законодавства визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка зареєстрована на праві власності за померлим [INFO] року [PERSON], оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] добросовісно заволодів 1/2 частини спірної квартири, відкрито, безперервно володіє спірною квартирою більше ніж десять років, особисто несе витрати по її утриманню.

Outcome: approved