Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

13 червня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23 грудня 2015 року помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області 24 липня 2002 року, брат розпорядився частиною належного йому майна, та заповів їй та [PERSON] земельною ділянкою (паєм), який розташований на території Яреськівської сільської ради Шишацького району. Більше близьких родичів у [PERSON] не було. Маючи намір прийняти спадщину після померлого брата, вона подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу. Аналогічну заяву про прийняття спадщини подала і [PERSON], яка є її сестрою та сестрою [PERSON] Звертаючись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини вони мали намір прийняти спадщину за заповітом від 24 липня 2002 року та як спадкоємці за законом другої черги. Проте їм стало відомо про наявність заповіту брата від 01 березня 2012 року, яким останній розпорядився своїм майном на користь відповідачів у справі, а саме : на користь [PERSON] заповів жилий будинок, що знаходиться у с.Яреськи, вул.Шевченка,17 Шишацького району, земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, земельну ділянку площею 0,34 га для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Яресківської сільської ради, вклади на рахунках 915513568, № 915513570, № 915513182, що знаходяться в філії Шишацького Ощадного банку № 5465/01 села Яреськи Шишацького району Полтавської області; на користь [PERSON]Ю, заповів житловий будинок, що знаходиться у с.Яреськи, вул.Шевченка,15 Шишацького району Полтавської області, та земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. До складення вказаного заповіту брат був однозначним у своєму бажанні стосовно належного йому майна і хотів, щоб майно залишилося їй та сестрі у рівних частках. Брат не мав наміру залишити майно відповідачам. Окрім того, на час складення та посвідчення заповіту [PERSON] був хворою людиною, він страждав від алкогольної залежності і міг знаходитися під впливом людей, які заохочували його до вживання спиртних напоїв ще більше. З часу прояву у брата алкогольної незалежності він перебував у постійному нервовому напруженні та навіть страху через можливість залишитися без спиртних напоїв і кожне таке ускладнення призводило до нервових потрясінь. Позивач вважає, що на час складання та посвідчення заповіту 01 березня 2012 року через надмірне вживання спиртними напоями брат перебував у постійному нервовому напруженні та потрясінні і не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивач просить визнати недійсним заповіт від 01 березня 2012 року, складений від імені [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області за реєстровим №7 на користь відповідачів. У судовому засіданні позивач та представник позивач підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] з позов не погодилася та просила відмовити у його задоволенні, посилаюсь на те, що позивачем не надано доказів в підтвердженні тією обставини, що на момент складання оспорюваного заповіту [PERSON] був у такому стані, що не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позиція позивач базується виключно на її словах та її припущеннях. За життя покійний тісно спілкувався з [PERSON]. На час складання заповіту він мав гарне здоровя, не скаржився на хвороби, займався виноградарством та він активний спосіб життя. Крім того, позивач не є спадкоємцем, оскільки є спадкоємці першої черги. Відповідач [PERSON]Ю, в судове засідання не зявився, надавши суду заперечення, в якому посилається на те, що вимоги позивача є безпідставними, відсутні докази, які б свідчили по те, що [PERSON] Ю,А., який є його батьком, перебув у стані, що не міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. За життя батько неодноразово зазначав про свій намір передати йому будинок в с.Яреськи та земельні ділянки. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодився з позовом. Суду надав пояснення про те, що він не знав про заповіт та не може стверджувати, у якому стані на час складення заповіту був батько. Проте є свідки та родичі, які знають про його спосіб життя. Батько зловживав спиртними напоями. З весни по осінь він займався виноградарством та в цей час не пив. Запої були восени місяців зо два. З батьком вони спілкувалися по телефону. За життя батько казав, що він усе майно хоче залишити йому, як єдиному сину. Про [PERSON] йому стало відомо після смерті батька. Третя особа [PERSON] з позовом погодилася та просила його задовольнити. Суду надала пояснення про те, що [PERSON] є її братом. Тривалий час брат зловживав спиртними напоями. Вона тісно спілкувалася з братом та виводила його із запоїв. Брат казав, що спадщина буде їм з сестрою. Коли він зробив новий заповіт, то сказав, що він зробив неправильний заповіт та його переробить. Взимку вона часто не їздила. Брат 20 років жив з жінкою, яка знає як він пив. Коли брат був у запої, то він був неадекватний. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з повторним свідоцтвом про смерть від 17 лютого 2016 року [PERSON] помер 23 грудня 2015 року ( а.с.5). Як вбачається зі ксерокопії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області [PERSON] 24 липня 2002 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав належну йому земельну частку (пай), що належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 035334, яка розташована на території Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, і рівних долях по 1/2 частці [PERSON] та [PERSON] ( а.с.10). Згідно зі ксерокопією заповіту від 01 березня 2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області [PERSON] березня 2012 року, записаного зі слів [PERSON], який був власноручно ним підписаний у присутності секретаря о 14 годині 15 хвилин, зареєстрований в реєстрі за № 07, [PERSON] на випадок свої смерті зробив таке розпорядження : житловий будинок, що знаходиться в с.Яреськи Шишацького району Полтавської області, вул.Шевченка,15 та земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 692422 заповів [PERSON]; житловий будинок, що знаходиться в с.Яреськи, вул.Шевченка,17 Шишацького району Полтавської області, земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 692420, земельну ділянку площею 0,034 га для ведення особистого селянського господарства державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 692421 та земельну ділянку площею 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва державний акт на право власності на земельну ділянку серія І-ПЛ № 035334,яка знаходиться на території Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, вклади по рахункам № 915513568, № 915513570, № 915513182, що знаходяться в філії Шишацького Ощадного банку № 5465/01 села Яреськи Шишацького району Полтавської області заповів [PERSON]. ( а.с.4). Згідно зі ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Як встановлено в судовому засіданні, секретар виконавчого комітету Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області [PERSON] померла, що підтвердили в судовому засіданні сторони. Частиною 1\~ст. 225 ЦК України\~передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 2\~ст. 1257 ЦК України\~за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16\~Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9\~та в п. 18\~Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7\~правила\~ст.225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до\~ст. 145 ЦПК України\~зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу (в даному випадку посмертну судово-психіатричну експертизу) за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до\~ст. 212 ЦПК України. 06 квітня 2016 року позивач [PERSON]А . звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлого 23 грудня 2015 року [PERSON] ( а.с.12). Як зазначає позивач, після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй стало відомо про наявність заповіту [PERSON] на користь відповідачів від 01 березня 2012 року. В обґрунтування позову позивач посилається на ту обставину, що брат зловживав спиртними напоями, а тому на час складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Крім того, за життя померлий висловлював свій наміри залишити майно їй та сестрі. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за своє життя недієздатним не визнавався. Згідно з довідкою Полтавського обласного наркологічного диспансеру від 14 листопада 2016 року ( а.с.69) [PERSON], [INFO], перебував на диспансерному обліку лікаря-нарколога з 1981 року, проходив лікування в обласній психіатричній лікарні з 20 серпня 1981 року по 09 жовтня 1981 року з приводу алкогольного делірію та 03 березня 2009 року за рішенням ЛКК ПОНД був знятий з обліку в зв'язку з ремісією більше 3 років. 23 грудня 2015 року звернувся самостійно у супроводі сина та дружини в стаціонарне відділення №4 ПОНД з приводу алкогольної залежності. Госпіталізований 23 грудня 2015 року об 11 годині з діагнозом 6 «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни неускладнений». 23 грудня 2015 року о 18 годині 30 хвилин зафіксована біологічна смерть. Причина смерті гостра серцево-судинна недостатність, раптова зупинка серця, ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклеротичний, токсична кардіоміопатія. Таким чином, із зазначеної довідки вбачається, що у 2009 року [PERSON] був знятий з обліку лікаря - нарколога та на час складання заповіту - 01 березня 2012 року він не перебував на обліку. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що померлий [PERSON] вживав спиртні напої, але жоден зі свідків не був присутнім під час складання та посвідчення заповіту та не підтвердив достовірно, що [PERSON] у цей час був стані тимчасового психічного розладу, нервового потрясіння, тощо. Свідки показали, що коли померлий зловживав спиртними напоями, був у «запоях» його поведінка була неадекватною, але не пояснили, в чому це неадекватність проявлялася та яким чином впливала не психічний стан [PERSON], в який період часу це відбувалося. Свідок [PERSON] показала, що вона проживала разом з [PERSON] Ю,А., вела з ним спільне господарство. На протязі їх спільного життя [PERSON] Ю,А. зловживав спиртними напоями періодично. На час складання заповіту вона працювала у сільраді діловодом. Їй відомо, що заповіт було посвідчено 12 лютого 2012 року. Увечері вона бачила [PERSON] Ю,А. , який був трохи пяненький, у нього починався «запой». У той день вона на роботі не була. Наступного дня секретар їй сказала, що [PERSON] склав заповіт. Секретар їй сказала, що він сміявся та вона не зрозуміла, що він був пяний. Із показань свідка [PERSON] вбачається, що заповіт було посвідчено у сільській раді секретарем 12 лютого 2012 року, в той час коли заповіт було посвідчено 01 березня 2012 року. У відповідності до ст.60 ЦПК України \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, позивачем не надано доказів, що на час складання заповіту та його посвідчення [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними та волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Наявність заповіту на користь позивач та третьої особи [PERSON] від 24 липня 2002 року не може буди безумовною обставиною, яка б свідчила, що волевиявлення померлого [PERSON] при складанні оскаржуваного заповіту не відповіла його волі. Свідок [PERSON] оказала, що померлий за життя казав, що він перепише заповіт, але протягом трьох років - з часу складання заповіту до його смерті - [PERSON] своє волевиявлення не змінив. При цьому суд бере до уваги, що згідно зі ст. 1254 ЦК України\~заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Враховуючи викладене та те, що позивач відмовилися від проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, суд вважає позовні вимоги про визнання заповіту недійсним є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, а тому судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed