Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

13.06.2017 до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, банк) до [PERSON] (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 01.03.2016 року у розмірі 18032,00\~грн. станом на 09.03.2017 року, яка складається з: 14999,54\~грн. - заборгованість за кредитом; 964,91\~грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1085,24 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 982,31\~грн. - штраф відповідно до п.\~2.2 Генеральної угоди. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1600,00\~грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.03.2016\~року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16690,49\~грн. Згідно із умовами Генеральної угоди сторонами було узгоджено, що заборгованість за первинним кредитним договором становить 17710,49\~грн. Угодою передбачено, що банк надає відповідачу кредит у сумі 16690,49 грн. на строк у 12 місяців із процентною ставкою 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості із погашенням заборгованості з 1 по 25 число місяця в сумі 1468,41\~грн. Відповідач станом на 09.03.2017 р. не виконує свої зобов'язання внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 18032,00\~грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду, разом із позовом, надав клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково. В обґрунтування заперечень зазначив, що у відповідності до п.п. 2.1. Генеральної угоди, позивачем відповідачу надано кредит у сумі 16690,49\~грн. Згідно із п.\~1.3. і п.п.\~1.3.1., 1.3.3. Генеральної угоди, з 26.04.2016 року відповідач мав сплати всю суму кредиту та штраф у сумі 982,31\~грн. Позов підписано 17.05.2017 року, тобто із порушенням строку позовної давності для стягнення неустойки у відповідності до п.\~1 ч.\~2 ст. 258 ЦК\~України, якою є штраф. Щодо стягнення ще й пені, такі дії позивача є незаконними, оскільки відповідно до умов Генеральної угоди сплата пені не передбачена. З 01.03.2016 року по теперішній час відповідачем сплачено по кредиту 9809,93\~грн. Сума процентів з 01.03.2016 року по 09.03.2017 року має становити\~1749,10 грн. На підставі зазначеного просить задовольнити позовні вимоги частково в сумі 8629,66\~грн. Вислухавши пояснення представника відповідача, відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву б/н від 10.05.2007 року, згідно якої отримав кредит 5000,00\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком договір. 01.03.2016 року між ПАТ\~КБ\~»ПриватБанк» та відповідачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода). Зазначена угода укладена з метою сприятливих умов для виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №\~SAMDN40000013750285 від 16.05.2007\~року (далі - Договір\~1). Суд звертає увагу, що копія кредитного договору №\~SAMDN40000013750285 від 16.05.2007\~року до матеріалів справи не надано. Пунктом 1.1.3 Генеральної угоди визначено, що дата закінчення погашення заборгованості за Договором\~1 - 31.03.2017\~року. Згідно з п.\~2.1 Генеральної угоди, Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 16690,49\~грн. на строк 12 місяців, з 01.03.2016 року по 31.03.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 16690,49\~грн., в обмін на зобов'язання позичальника повернення кредиту, сплаті відсотків в розмірі 0,833\~% в місяць на суму залишку із заборгованості по Кредиту. Погашення заборгованості здійснюється наступним чином: з 01 по 25 число місяця в сумі 1468,41\~грн. Тобто перший платіж відповідач мав здійснити 25.04.2016 року, а згідно виписки банку (наданої представником відповідача) перший платіж здійснено 28.04.2016\~року, отже платіж здійснено із порушенням строку виконання зобов'язання на 3\~дні. Згідно з п.\~1.3 та пп.\~1.3.1 Генеральної угоди, згідно ст.ст. 212, 651 Цивільного кодексу України, у разі порушення позичальником будь-якого обов'язку, передбачених Договорами та розділом 1 «Реструктуризація заборгованості» більш ніж на 1 день, строком повернення кредиту, який зазначений в п.п. 1.1.3 Генеральної угоди, є другий день з моменту такого порушення. У відповідності до п.п.\~1.3.3 Генеральної угоди, на наступний день за днем повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 982,31 грн. по Договору\~1. Із зазначеного вбачається, що 27.04.2016 року Відповідач мав сплати всю суму кредиту та штраф у сумі 982,31 грн. У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позов підписано уповноваженою особою банку 17.05.2017 року, який подано до суду 13.06.2017\~року. Тобто, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу заявлені із порушенням строку позовної давності для стягнення неустойки, якою є штраф у розмірі 982,31\~грн. Згідно ч.\~4 ст.\~267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 982,31\~грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 09.03.2017 року у [PERSON] перед позивачем існує заборгованість по тілу кредиту в сумі 14\~999,54\~грн. Згідно з випискою по картці/рахунку 5168755520386505 і додатковим розрахунком договору за період 01.03.2016 - 18.09.2017 року, кредитний ліміт - 16690,49\~грн., усього надходжень - 9809,93\~грн. Сума відсотків з 01.03.2016 року по 09.03.2017 року мала становити 1749,10 грн., яка складається з 1668,38 грн. (за 1 рік, із розрахунку 16690,49 грн. х 0,833% х 12) + 40,36\~грн. (за період з 01.03.2017 по 09.03.2017). 16690,49\~грн. (тіло кредиту) + 1749,10\~грн.\~(відсотки за користування кредитом) - 9809,93 грн. (сплачені кошти) = 8\~629,66\~грн. заборгованості, яка підлягає задоволенню. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Процентами за кредитним договором є плата позичальника за кредитним договором (ст. 903 ЦК України) або ціна кредитного договору (ч. 1 ст. 632 ЦК України). Склад, розмір, база нарахування, порядок внесення плати за кредитом (процентів), її окремих частин та інші можливі умови про ціну кредитного договору встановлюються за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632, ч. 2 ст. 6 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Крім того, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15. На підставі зазначеного, позовні вимоги про стягнення 1085,24\~грн. заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом задоволенню не підлягають, оскільки вони не передбачені договором. Ч. 4 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Ч. 5 цієї ж статті передбачає, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Так, за змістом анкети-заяви та Генеральної угоди на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не передбачена сплата процентів, штрафів, пені на користь Банку. Ці платежі не зазначені в грошовому виразі, не вказані строки їх внесення, що суперечить вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому суд вважає, що розрахунок процентів, пені та штрафів позивачем проведений необґрунтовано та відповідач не повинний її сплачувати. Суд не приймає доводи позову, що розмір процентів пені та штрафів встановлений в Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Суд звертає увагу на те, що зазначені у позові Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи не підписані відповідачем, тобто, у суду не має підстав вважати, що саме про ці розміри процентів, пені та штрафів домовились сторони, отже вони не можуть вважатися умовами договору. Зі змісту ст. 639 ЦК України витікає, що якщо сторони домовились укласти договір у письмовій формі, то такий договір є укладений з моменту його підписання сторонами. Так, в анкеті-заяві та Генеральній угоді на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не міститься будь-яких розмірів процентів, штрафів, пені. Ці заява та Генеральна угода підписані відповідачем, що свідчить про те, що він надав свою згоду на отримання кредиту саме на таких умовах. В свою чергу, банк, надавши кредит на підставі цієї заяви та Генеральної угоди також висловив свою згоду на надання кредиту саме на цих умовах. На теперішній час, звертаючись до суду із позовом Банк просить про стягнення з відповідача заборгованості, в тому числі з пені та штрафів, нарахованих на підставі Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів, а не на підставі умов анкети-заяви і Генеральної угоди, що суперечить вимогам чинного законодавства. Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів, вони не підписані відповідачем, тому у суду не має підстав вважати, що відповідач погодився на умови викладені в них та долучених до позову позивачем. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017\~року по справі № 6-2320цс16. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. Сума заявлених позовних вимог у розмірі 18032,00\~грн. (100%), тобто 1% позовних вимог дорівнює 180,32 грн. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. Сума задоволених позовних вимог становить 8\~629,66\~грн., що становить 47,86%. Оскільки позов задоволено частково на 47,86%, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно - в сумі 765,76\~грн.

Outcome: partial