Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

14 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в її інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] про виселення з житлового приміщення. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 вересня 2004 року, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (як правонаступник Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз») є власником квартири, розташованої за адресою: квартира [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 902 від 24 листопада 2004 року, вищезазначеному житловому приміщенню наданий статус службового. 30 листопада 2004 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради працівнику Новомосковського управління експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» [PERSON] був виданий ордер № 65 серія А на вселення в квартиру [ADDRESS]. У відповідності до ордеру, він наданий для вселення однієї особи - [PERSON], який вселився в спірне житлове приміщення. [INFO] [PERSON] помер. Позивачу стало відомо, що в квартиру, без жодних правових підстав, вселилися дочка [PERSON] - відповідач [PERSON] та її син [PERSON] [INFO]. В зв'язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.319 ЦК України, ст.ст. 61, 63-65, ч.1 ст. 116, 118, 119, 121, 122, 123 ЖК України, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» просило суд висилити [PERSON] та [PERSON] [INFO] із квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. В судовому засіданні відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] позов не визнала, посилалася на те, що після надання ордеру, в квартиру вселився її батько та мати. Вона разом з сином вселилася в квартиру в 2005-2006 роках, оскільки її батьки хворіли, батько переніс інфаркт, вона доглядала за ним, про своє вселення ПАТ «Дніпропетровськгаз» не повідомляла. Після смерті батька, вона та дитина залишилася проживати в квартирі, вважає, що вона набула право на зазначене житло. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 вересня 2004 року, Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» є власником квартири, розташованої за адресою: квартира [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 902 від 24 листопада 2004 року «Про надання статусу службових і виділення житлових приміщень по [ADDRESS]», житловому приміщенню: квартира [ADDRESS], був наданий статус службового. 30 листопада 2004 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради працівнику Новомосковського управління експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» [PERSON] був виданий ордер № 65 серія А на вселення в однокімнатну квартиру [ADDRESS], ордер був виданий тільки на вселення [PERSON], його члени сім'ї в ордері не були зазначені. . У відповідності до Статуту Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», зазначене товариство є правонаступником Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз». У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Так сторонами визнані, не заперечуються, а тому не підлягають доказуванню ті факти, що приблизно з 2006 року в спірній квартирі проживають відповідач [PERSON] з сином, а також, що [PERSON] помер [INFO]. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 88 від 25 лютого 2014 року, спірна житлова квартира була виключена з числа службових. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання. що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», як власник спірного нерухомого майна, має право на захист своїх прав. У відповідності до ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно вимог ст. 121 ЖК України, порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі ст. 122 ЖК України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Статтею 123 ЖК України визначено, що порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Судом встановлено, що рішення адміністрації підприємства, про надання [PERSON] та її сину службового житлового приміщення не виносилося, ордер на вселення в спірну житлове приміщення не видавався. Як зазначалося вище, спірне житлове приміщення належить на праві власності Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз». У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст. 161 ЖК України, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Норми ст.ст. 150, 151, 158, 161 ЖК України, регулюють права громадян, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру. Суд приходить до переконання. що зазначені норми закону, як аналогія закону, може застосовуватися до спірних правовідносин, що регулюють право підприємства (установи), яка є власником квартири. Суд приходить до переконання, що [PERSON] та її син [PERSON] [INFO] вселилися в спірну квартиру самовільно, оскільки, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», як власник житла, не було повідомлено про їх вселення, дозволу на вселення не надавало. Той факт, що з 2006 року відповідачі проживають в квартирі, не надає їм право користування зазначеним житловим приміщенням. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та її син зареєстровані в [ADDRESS] Особи, що зберігають за собою право користування жилим приміщенням не можуть набувати права користування іншим житловим приміщенням. У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В зв'язку з тим, що відповідачами було порушене право власності позивача, порушене право підлягає відновленню. У відповідності до ч.3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved