Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

12 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про встановлення факту, який має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. За життя, 03 березня 2000 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Перещепинської селищної ради Новомосковського району дніпропетровської області, реєстровий № 54, відповідно до якого, на випадок смерті, заповідала їй, [PERSON] все майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,76 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивач зазначила в позові, що вона звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світлани Іванівни з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої [INFO], але, постановою нотаріуса від 01 грудня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею пропущений строк прийняття спадщини. Позивач [PERSON] зазначила в заяві, що у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] посилалася на те, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але з 2006 року проживала із своєю матір'ю, до дня її смерті в будинку, за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що вона, [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON], померлою [INFO] на час відкриття спадщини; -визнати за нею, [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 6,76 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після матері - [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі її представника, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши докази, надані позивачем, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Встановлено, що за життя, 03 березня 2000 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, реєстровий № 54, відповідно до якого, на випадок смерті, заповідала [PERSON] все належне їй на час смерті майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у визначений законодавством шестимісячний строк не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після матері - [PERSON], померлої [INFO]. Згідно довідки приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світлани Іванівни, спадкова справа після [PERSON], померлої [INFO], не заводилася, 01.12.2014 року з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON], померлої [INFO], оскільки нею пропущений строк прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується паспортом громадянина України. Свідки [PERSON], [PERSON], кожен окремо, в судовому засіданні пояснили, що з 2006 року [PERSON] проживала із своєю матір'ю, до дня її смерті в будинку, за адресою: [ADDRESS]. Зазначений факт підтверджується також довідкою виконавчого комітету Перещепинської міської ради від 11.09.2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги [PERSON] в частині встановлення факту, який має юридичне значення обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Стосовно вимог про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, суд приходить до наступного. У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] проживала разом з матір'ю - [PERSON] на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки площею 6,76 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданим 24.12.2001 року Перещепинською міською радою Новомосковського району дніпропетровської області. У відповідності до Закону України «Про нотаріат» на нотаріусів покладаються повноваження щодо оформлення спадщини, видача свідоцтв про право на спадщину. Оскільки підставою для відмови нотаріусом у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину був факт пропуску [PERSON] строку для звернення за заявою для прийняття спадщини, судом встановлений факт, який має юридичне значення, тому, спору з значеного приводу не виникло і позивач має право на звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом належить відмовити.

Outcome: partial