Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

13 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 26 серпня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Шлюб було зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено відповідний актовий запис №373. Вказувала на те, що від спільного шлюбу мають спільну дитину, сина, - [PERSON], [INFO]. Зазначала, що фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися, причиною чого слугували різні погляди на сімейне життя та спільне ведення господарства. Через це у них виникали постійні суперечки та конфлікти, що призвело до повної втрати поваги та порозуміння між ними. На даний час подружні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити. Присутня у судовому засіданні позивач надала суду пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Присутній у судовому засіданні відповідач надав пояснення по суті справи, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, та розірвати шлюб, укладений 26 серпня 2011 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №373, виходячи з наступного. Так, у відповідності до положень ст.110 ч.1 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановленні таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про залишення їй прізвища, взяте нею при реєстрації шлюбу, - «[PERSON]». Згідно ст.114 ч.2 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що 26 серпня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Шлюб було зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено відповідний актовий запис №373 (а.с.3). Від спільного шлюбу сторони мають спільну дитину, сина, - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони ствердили, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір стосовно місця проживання дитини відсутній. Спір стосовно поділу спільного майна подружжя буде вирішуватися сторонами у іншому процесі. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, ухвалою суду від 04 лютого 2016 року, було задоволено клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору. Однак, відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про розподіл сплати судових витрат між ним та позивачем у рівних частинах, оскільки ініціатором розлучення є саме позивач а не він. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає за доцільне розподілити судові витрати між сторонами у рівних частинах, та стягнути з кожного на користь держави судовий збір, по 275,60 гривень з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved