Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

12 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , стягнути з відповідача на його користь судовий збір 908 грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що квартира була придбана за спільні кошти в період шлюбу, а відповідач перешкоджає йому користуватись спірною квартирою. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29 квітня 2010 року Борщівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис 02. Даних про розірвання шлюбу матеріали справи не містять. У вказаному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим Борщівською сільською радою Балаклійського району Харківської області 11.05.2010. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 29.06.2017 [PERSON] придбала у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Таким чином, спірна квартира була придбана сторонами у період шлюбу. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.06.2017 право приватної власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] на момент купівлі спірної квартири працював у ТОВ АФ «Борщівське» з 09.12.2015. Згідно з довідкою про вартість квартири від 11.01.2021 вартість спірної квартири становить 95000 грн. Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділу спільного майна подружжя», вирішуючи суперечки між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , а тому вона є об`єктом права їх спільної сумісної власності та підлягає поділу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірної квартири. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 908,00 грн судового збору (а.с.1). Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 454 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (908 х 0,5 = 454). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 454 гривень відповідно до ст.141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved