Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

12 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог вказала, що 02 квітня 2010 року помер її батько [PERSON], смерть якого було зареєстровано 07 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 34. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить його право на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Одеська, 26, смт. Веселинове Миколаївської області. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому право на спадкування за законом у першу чергу отримала донька, позивач [PERSON]. Позивач прийняла спадщину, про що подала відповідну заяву приватному нотаріусу [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], якою 07 вересня 2010 року було заведено спадкову справу №61. Після витоку шестимісячного строку позивач звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус, оглянувши документи на спадкове майно, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві. Тому, вона звернулася з відповідним позовом до суду та просить повністю задовольнити її позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Одеська, 26 смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, в тому числі на житловий будинок загальною площею 62,8 кв. м., житловою площею 37,4 кв.м - літ А, літню кухню - літ. Ж, сарай - літ. Б, гараж - літ. Д., гараж - літ. І, сарай - літ. В., кладова - літ. З, вбиральня - літ. Г, літній душ - літ. К., споруди № 1-3,І, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 02 квітня 2010 року в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області. Суду пояснила, що згідно з технічним паспортом житловий будинок та господарські споруди побудовані в 1966-1969 роках, був введений в експлуатацію, про що вказує проект газифікації даного будинку 1988 року та проект про застосування трьохфазного струмоприймача від 20.03.2000 року, та відповідно до будинкової книги її померлий батько [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [INFO] з 21.02.1969 року, але з невідомих їй обставин був втрачений правовстановлюючий документ на будинок, тому нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги позивача з підстав, які викладені в позовній заяві, а саме: визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Одеська, 26 смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 02 квітня 2010 року в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника та визнання позову. Суд за згодою позивача та представника позивача відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02 квітня 2010 року в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 115088, виданим 07 квітня 2010 р. (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить його право на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Одеська, 26, смт. Веселинове Миколаївської області. Оскільки [PERSON] заповіту не склав, то у відповідності зі ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу отримала його дочка, позивач [PERSON]. В установлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Після витоку шестимісячного строку позивач звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві, про що було винесено приватним нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 листопада 2016 року - (а.с. 12). Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Крім того, ст.ст. 1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до довідки № 87 від 05.07.2016 року, виданої начальником [PERSON] філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, за замовленням від 02 лютого 2016 року №9 було проведено потічну інвентаризаційно-оцінювальну роботу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: смт.Веселинове, вул.Одеська,26 Веселинівського району Миколаївської області, та 05.07.2016 р. [PERSON] отримала технічний паспорт на вказаний житловий будинок. За [PERSON] станом на 28.12.2012 року право власності на житловий будинок не зареєстровано. Будівлі, що побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва. Самочинне будівництво - відсутнє. (а.с. 13). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 26 вул. Одеська смт. Веселинове Миколаївської області житловий будинок та господарські споруди побудовані в 1966-1969 роках - (а.с.14-18) Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради народних депутатів від 19.09.1986 року за шнуровою книгою жителів смт. Веселинове на сторінці № 16 по вулиці Одеській, № 26 за [PERSON] значиться земельна ділянка і будинок, який розташований на 1200 кв.м. - (а.с.19). Відповідно до будинкової книги [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] з 21.02.1969 року (а.с. 20-23). Зазначене свідчить, що [PERSON] на законних підставах володів житловим будинком, розташованим в смт. Веселинове, вул. Одеська, 26 Миколаївської області. Виходячи з цього, до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON], входить і його право власності на спадковий будинок, проте позивачка не може оформити належне їй право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві. Оскільки позивачка прийняли спадщину в установлений ст. 1270 ЦК України строк, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Із дослідженої фотокопії спадкової справи № 61/2010 СР № 49887489, заведеної після смерті 02 квітня 2010 року [PERSON], вбачається, що дана спадкова справа була заведена на підставі заяви позивача [PERSON] про прийняття спадщини при її зверненні до нотаріуса 07 вересня 2010 року. Виходячи з матеріалів спадкової справи, при житті [PERSON] заповітів та спадкових договорів не складав, спадкові справи 07.09.2010 року не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися іншим особам. 11.06.2011 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,48 гектарів, власником якої був її батько [PERSON] Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, однак, не може отримати свідоцтво про право на спадщину через втрату правовстановлюючого документу, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved