Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

14.12.2017р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4частини всіх видів його заробітку(доходу). Вказує, що з 13.12.2014р. перебуває в шлюбі та проживає однією сім'єю з відповідачем, від спільного шлюбу народився син [PERSON], [INFO], з яким знаходиться в відпустці по догляду за дитиною, відповідач працює, матеріальної допомоги не надає. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.263 ч.6 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.1,4 ЦПК Україн позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Судом встановлено, що відповідно до ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, а саме що сторони проживають однією сім'єю, мають малолітнього син [PERSON], [INFO], в відпустці по догляду за якимзнаходиться позивач [PERSON], що підтверджується також свідоцтвом про народження дитини та реєстрацію шлюбу, а.с.3,4. Відповідно до ст.75 ч.2, 4, ст.80 ч.2 Сімейного Кодексу України - право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, та потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може таку допомогу надавати. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги якщо заробітна плата, пенсія, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дітей, та з урахуванням інших обставин що мають суттєве значення. При встановленні розміру аліментів суд враховує що відповідач [PERSON] є працездатним, працює, інших утриманців не має, тому вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу) є обґрунтованими. Згідно Закону України «Про судовий збір», ст.141ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640грн.. На підставі ст.ст.75, 80 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved