Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

14.12.2017 року [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту народження фізичної особи на тимчасово окупованій території України, вказуючи на те, що вона знаходиться у шлюбі з [PERSON] Від спільного мешкання 19.05.2016 року в Центральній міській лікарні м.Харцизька вона народила п»яту дитину, хлопчика, що підтверджено медичним свідоцтвом про народження. При зверненні до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про реєстрацію народження дитини, було письмово відмовлено з вказівкою, що медичне свідоцтво про народження, видане Центральною міською лікарнею м.Харцизька, неможливо прийняти як документ, що підтверджує факт народження і не є підставою для державної реєстрації народження, так як він виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження їй необхідно для реєстрації дитини в органах РАГСу. Просить встановити факт народження п»ятої дитини чоловічої статі, [INFO], в м.Харцизьк Донецької області, мати якого громадянка України [PERSON], батько- громадянин України [PERSON] Заявниця та її представник [PERSON], згідно наданих письмових заяв, підтримують заявлені вимоги у повному обсязі, просять розглядати справу без їх участі. Зацікавлена особа представник Покровського РАЦСу, згідно наданої письмової заяви, просить розглядати справу без участі їх представника. Зацікавлена особа [PERSON], згідно наданої письмової заяви, підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно паспорту [NUMBER], він виданий громадянці України на ім»я [PERSON], [INFO], уродженка м.Мещовськ Калузької області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Згідно паспорту [NUMBER], він виданий громадянину України на ім»я [PERSON], [INFO], уродженець аул Хатукай Красногвардійського району Адигейської автономної області, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб 16.12.1995 року виконкомом Зугреської міської ради м.Харцизька Донецькій області, актовий запис №198, дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно медичного свідоцтва про народження №203/197 від 19.05.2016 року, видане Центральною міською лікарнею м.Харцизька, [PERSON], яка мешкає [ADDRESS] 19.05.2016 року в 13-35год. на 40 тижні вагітності народила хлопчика, вагою 4140г, восьма вагітність, п»яті пологі, у матері ще є четверо дітей, батьки перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження від 31.05.2016 року, виданного Харцизьким міським відділом ЗАГСу Донецької області [PERSON] народився [INFO] року в м.Харцизьк, його батьками є [PERSON], [PERSON] Згідно відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 14.12.2017 року медичне свідоцтво про народження №203/197 від 19.05.2016 року, видане Центральною міською лікарнею м.Харцизька, надане для підтвердження народження дитини у [PERSON], не можливо прийняти, як документ, що є підставою для державної реєстрації народження, оскільки він не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року №545 « Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/1324. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.06.2014 року №919/5 проведення державної реєстрації актів цивільного стану за заявами громадян України, які проживають в районі проведення антитерористичної операції, здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника, виключно з дотриманням вимог законодавства України. Відповідно до ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 1 розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження ( форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров»я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров»я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу ( форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я, затвердженого постановою КМУ від 09.01.2013 року № 9, медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого узгаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Враховуючи вищезазначені норми права, доказів, які підтверджують факт народження дитини у [PERSON], [INFO] року у м. Харцизьк, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення факту народження дитини має юридичне значення для заявниці, так як дозволить використати своє право на реєстрацію народження дитини.

Outcome: approved