Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

13.08.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів. Згідно умов договору відповідачка [PERSON] взяла на себе зобов'язання по договору укладеного між сторонами договору позики грошових коштів у розмірі 24 000, 000 доларів США. Зазначену суму боргу відповідачка [PERSON] при отриманні в борг грошових коштів, які були потрібні для переоформлення документів на житловий будинок. На підтвердження укладення договору позики і його умов позивачці [PERSON] була передана розписка, про те, що вона визнає борг і зобов»язується повернути своєчасно належним чином. Відповідачка зобов'язалась повернути грошові кошти строком до 30.09.2012 року, але відповідачка не оспорювала факту отримання коштів і факт повернення коштів в указаний строк, кошти не повернула, що послужило поштовхом для звернення до суду. Позивачка наполягає на задоволенні позову в частині повернення боргу. Більше того, позивачка [PERSON] не працює , має на утриманні 2-х малолітніх дітей інвалідів дитинства, не отримує від чоловіка коштів, аліментів на утримання дітей. В поданій заяві просить частково звільнити її від сплати держ. мита при зверненні до суду з позовом про стягнення боргу по договору позики згідно ст. 82 ЦПК України. Відповідачка в суд не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, при тому, що була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надала, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача у порядку ст.ст. 77 , 169 п. 2,3 ЦПК України заперечень від учасників процесу не надійшло. Зі згоди позивачки суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст. 244 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши інші докази, в тому числі і розписку, допитавши свідка [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з того, що матеріалами справи встановлено,що позивачка передала відповідачці згідно письмової розписки 552 000,00 грн., та зобов»язалась своєчасно гроші за договором позики повернути, але зобов'язання не виконала. Невиконання таких зобов'язань є підставою для звернення до суду. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Отже, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( сума позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу договір позики був укладений за наданою позивачем письмовою розпискою, тобто одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ). Відповідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549- 552 ЦК України , яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1049 ЦК України закріплює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України сторона на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати на користь позивача, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову судового збору, а так, як суд вважає можливим згідно ст. 82 ЦПК України частково звільнити позивача від сплати держ. мита [PERSON], прийняти до уваги той факт, що позивачка не працює, має на утриманні 2-х малолітніх дітей інвалідів, не отримує аліментів від чоловіка на їх утримання. Суд вважає необхідним звільнити частково позивачку від сплати держ.мита.

Outcome: approved