Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

12 травня 2020 року [PERSON] звернулась в суд з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 23.08.2003 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , 2007 р.н. Проте з серпня 2019 її відносини з відповідачем перестали відповідати поняттю подружжя, вони втратили почуття любові та довіри один до одного, у зв`язки з чим у них слались різні погляди на шлюб, та вони почали окремо вести спільний побут та бюджет, тому вона вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем у шлюбі неможливе. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибула, проте подала заяву, в якій вказала, що просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про день час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву від нього не надходив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Суд розглянув справу за відсутності сторін та на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.08.2003 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 8). Вони мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Позивач та відповідач втратили почуття любові та довіри один до одного, у зв`язки з чим у них слались різні погляди на шлюб, та як вказала позивач з серпня 2019 вони почати окремо вести спільний побут та бюджет, а тому сім`я фактично існує лише формально. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved