Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

13 серпня 2015 року позивачі звернулись до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно померлого [PERSON] В обґрунтування позивних вимог повідомили, що [PERSON] та неповнолітній [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом після померлого в грудні 2009 року їх батька [PERSON]. Останній, проживаючи разом зі своєю матірю [PERSON], прийняв після її смерті 31.07.2005 року спадщину у вигляді належної їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства площею, 085га, що розташована на території Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області. В звязку з тим, що покійний батько не переоформив земельну ділянку на своє імя та втратив Держаний акт на землю позивачам було відмовлено держаним нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину. Позивачі в судове засідання не зявились, особливою умовою угоди № 425 від 22 липня 2015 року, укладеної між позивачами та адвокатом [PERSON] є участь представника у судових засіданнях без позивачів. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не зявився надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог (а.с. 32). Представник відповідача - Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяви про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог (а.с.31, 40). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Так статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до судової практики та положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах даної категорії при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 31 липня 2005 року в с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-КЕ № 021181, виданим Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 05 серпня 2005 року, актовий запис № 19 (а.с. 11). Після її смерті залишилась спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна, в тому числі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства площею 0,85га, вартістю 60890,00 грн. яка розташована на території Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ПЛ № 038688, виданого Великоперевізькою сільською радою Шишацького району 27 травня 1997 року за № 79 (а.с.13, 18). Згідно довідки Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області від 15 липня 2015 року № 474 [PERSON] проживала [INFO]. Разом з нею на момент смерті проживав син [PERSON] (а.с.19). Померла [PERSON] заповіту не залишила, спадкова справ після її смерті не заводилась, що встановлено судом з листа Шишацької державної нотаріальної контори № 2556 від 28 серпня 2015 року (а.с.37-39), а отже єдиним спадкоємцем першої черги за законом після неї є її син [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с.7), який у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268, ст. 1270 ЦК України прийняла спадщину, оскільки проживав з померлою на момент її смерті однією сімєю та не відмовився від прийняття спадщини. [PERSON] помер в грудні 2009 року в с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-КЕ № 152348, виданим Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 07 квітня 2010 року, актовий запис № 08 (а.с. 12). Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 02 листопада 2010 року, а отже встановлені у ньому факти в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають, встановлено факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] його дітьми [PERSON] та [PERSON] та визнано за ними, в порядку спадкування за законом, в рівних частинах, право власності на спадкове майно померлого [PERSON] у вигляді житлового будинку, що розташований по вул. Чапаєва, 11 в с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошових заощаджень, які останній успадкував після смерті своєї матері [PERSON], але за життя не встиг оформити на своє імя (а.с. 8-9,16). Таким чином не успадкованою залишилась лише спірна земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства площею 0,85га., яка також була успадкована [PERSON] після смерті [PERSON], але не переоформлена належним чином при за його життя. В звязку з одруженням 28 липня 2012 року донька померлого [PERSON] змінила прізвище на «Переяслівська», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 098756, виданим відділом ДРАЦС Миргородського МУ Полтавської області, актовий запис № 163 (а.с.10). Постановою в.о. державного нотаріуса Шишацької районної державної нотаріальної контори спадкоємцям померлого [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину на вищевказану земельну ділянку в звязку з тим, що вона не була оформлена на імя померлого за його життя, а також в звязку з втратою оригіналу Державного акту на землю (а.с.22). Наявність обставин, що стали підставою для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій підтверджуються листом відділу Держземагенства у Шишацькому районі Полтавської області від 20.07.2015 № 29-1628-0.4-1343/2-15, а також фактом звернення позивачів з оголошенням про втрату Державного акту на землю до місцевої газети «Сільське життя» (а.с.17,20). Таким чином, фактично успадкувавши після смерті [PERSON] вищевказану земельну ділянку, яка в свою чергу була успадкована ним після смерті його матері [PERSON], але не оформлена на його імя за життя, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості оформити її на своє імя та здійснити подальшу державну реєстрацію права власності щодо неї, що є перешкодою для реалізації ними права власності на вищевказане спадкове майно. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до вимог п.п. «в», «г» ч.1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами та за рішенням суду. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved