Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

13 листопада 2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 16 листопада 2012 року вона із відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Залізницькою сільською радою Любешівського району Волинської області. В даному шлюбі в них народилось троє спільних дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] які на даний час постійно проживають зі позивачем та перебувать на її утриманні. Позивач вказує, що з відповідачем спільне проживають протягом шести місяців, останній до дітей не приїжджав, матеріально не допомагав, ухиляється від обов`язку утримання дітей. Стверджує, що відповідач нікому аліменти не платить, стягнень по виконавчих документах відносно нього не проводиться. Враховуючи викладене, просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі прожиткового мінімуму на дитину, щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, а також просить зменшити позовні вимоги та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1200 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, змінені позовні вимоги визнає. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Судом встановлено, за час перебування у шлюбі у сторін народилось троє дітей, а саме: відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 10.08.2018 року народилась [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.04.2014 народився [PERSON] , [INFO] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] 01.02.2018 народилась [PERSON] , [INFO] (а.с.2-4). Згідно довідки Печихвостівської сільської ради від 21.10.2020 року за №691 та довідкою про склад сім`ї №692 від 21.10.2020 року підтверджується, що позивач проживає в [ADDRESS] та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.с.11, 12). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч.3 ст.181 СК України. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у заяві до суду зменшила зменшити позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1200 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ході розгляду справи по суті, судом не встановлено обставин, зміни сімейного стану відповідача, або ж погіршення його здоров`я, що унеможливлює сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Доказів іншого відповідачем суду надано не було. Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів того що матеріальне становище та дохід відповідача є достатнім для сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася 13.11.2020 року (а.с.1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі ст. ст.180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved