Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

13 лютого 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, які втратили право користування належним їй житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що є власником вище вказаного житлового будинку, в якому, за проханням свого [PERSON] [PERSON] , зареєструвала в 2000 році його дітей відповідачів [PERSON] та [PERSON] , однак останні в її будинку ніколи не проживали, тобто таке право їм було надано формально, яке вони ніколи не використовували. [INFO] [PERSON] помер. З того часу його діти [PERSON] та [PERSON] виїхали за межі України у [PERSON] , проте з реєстраційного обліку з її будинку не знялися. Реєстрація відповідачів в її будинку створює для неї перешкоди в користуванні даним майном, адже вимагає нести додаткові матеріальні витрати зі сплати комунальних послуг та створює перешкоди для оформлення житлових соціальних пільг (субсидій). Зважаючи на вказане, позивач бажає припинити право житлового сервітуту, надане нею відповідачам, та які його не використовують, не надають їй допомоги в утриманні вказаного житла. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його та його довірителя [PERSON] відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не прибули, відзиву на позовну заяву не надіслали, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належно, зокрема з розміщенням оголошення на офіційному сайті Жовтневого районного суду Миколаївської області вебпорталу Судової влади України (а.с. 27-29). За вказаного, відповідно до приписів ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідачів. Від третьої особи Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області до суду надійшла заява, згідно якої селищна рада не заперечує проти заявлених вимог [PERSON] та просить про розгляд справи за відсутності їх представника. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, звукозапис технічними засобами не здійснювався. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.12.2008 року позивачу [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] та її права як власника цього майна зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 8-9). За такого суд вважає, що в даному випадку, підлягають застосуванню положення\~статей 317, 319, 391 та 406 ЦК України, які\~визначають права власника майна, та регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення зі сторонніми особами. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.\~ За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.\~ Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За частиною другою ст. 406 ЦК України, житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. \~ \~ \~ \~За даними будинкової книги, а також за відомостями Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 30.01.2020 р., у вказаному будинку зареєстровані з 2000 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Посилання позивача щодо підстав їх реєстрації підтверджуються даними будинкової книги, відповідно до якої, в будинку [PERSON] дійсно був зареєстрований батько відповідачів [PERSON] та знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю [INFO] (а.с. 14-15). \~ \~ \~ \~Як слідує з акту від 28 січня 2020 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , з 2003 року та до теперішнього часу в будинку [ADDRESS] не проживають (а.с. 16). \~ \~ \~ \~Враховуючи вище встановлені обставини, приймаючи до уваги, що наявне у відповідачів право на проживання у даному будинку ними не реалізується з 2003 року, в той час як викликає для позивача невиправдані витрати, зокрема додаткову оплату комунальних послуг, позбавляє можливості скористатись пільгами з цих послуг, приймаючи до уваги, що відповідачі не є членом сім`ї [PERSON] , тому, за наведених обставин, також з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16, суд дійшов висновку про те, що право відповідачів на користування чужим майном (житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. \~ \~ \~ \~Стосовно вимоги про зняття відповідачів з реєстрації з будинку позивача, то питання реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання врегульовано Законом України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» та Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджених наказом МВС\~України від 22 листопада 2012 року №1077.\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вказаних норм, визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, є самостійною підставою для зняття її з реєстраційного обліку за адресою житла, право на користування якого втрачено, а тому не потребує додаткового рішення суду щодо цього. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved