Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

14.07.2015 позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просила стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття (а.с.2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого має малолітнього сина, але на даний час вони разом не проживають, син проживає з позивачем, а відповідач останні два місяці не надавав зароблені кошти на потреби сім'ї, при цьому іншої родини, неповнолітніх дітей, а також осіб на своєму утриманні не має. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, відповідач позовні вимоги повністю визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.6). Згідно з довідкою виконавчого комітету Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 15.07.2015 №358, малолітній [PERSON], [INFO], проживає по місцю реєстрації матері [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, повністю визнає заявлені позовні вимоги, він може сплачувати аліменти на малолітнього сина у визначеному позивачем розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, які відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved