Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на ті обставини, що 22 листопада 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис №895. Спільних дітей вони з відповідачем не мають. На протязі останніх чотирьох років сімейне життя між ними погіршувалося. Фактично шлюбні відносини припинено з 2012 року. Примирення з відповідачем вважає неможливим, оскільки кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, а саме: ображає, знущається, погрожує фізичною розправою, обмежує її у вільному користуванні речами, що належать їй на праві власності. З ініціативи відповідача між ними виникали сварки, які негативно впливають на фізичний та психічний її стан. З 2013 року відповідач неодноразово завдавав їй тілесні ушкодження про що свідчать: висновок судово-медичної експертизи від 28 липня 2014 року та заявою до Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 05 липня 2014 року, 19 липня 2014 року та від 30 липня 2014 року. На підставі вищевикладеного просила суд прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 22 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №895, стягнути з відповідача на її користь сплачену при подачі позовної заяви суму судового збору та після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище, взяте нею при укладенні шлюбу - [PERSON]. Присутні у судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, який про час та місце розгляду справи повідомлявся на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача та її представника ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та її представника, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Так судом було встановлено, що 22 листопада 2002 року між позивачем [PERSON] (а.с.4) та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис №895 (а.с.5). Спільних дітей сторони не мають. З наданих до суду копій висновку судово-медичної експертизи від 28 липня 2014 року (а.с.7,8) та заяв до Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 05 липня 2014 року (а.с.9), 19 липня 2014 року (а.с.10-11) та від 30 липня 2014 року (а.с.12) вбачається, що позивач [PERSON] неодноразово зверталася з приводу її побиття з боку відповідача [PERSON] Позивач у судовому засіданні ствердила, що шлюбні відносини фактично припинені з 2012 року, до примирення не прагне, наполягала на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена і задовольняє позовні вимоги позивача. Відповідно до положень ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так у прохальній частині позовної заяви позивач просила суд залишити за нею після розірвання шлюбу прізвище, взяте нею при укладенні шлюбу - [PERSON]. Згідно ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується положеннями ст.88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved