Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

13.01.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.08.1996р., за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем хоча і проживають в одному будинку, але сімейні відносини припинили, кожен з них веде окреме господарство, має власний дохід, яким розпоряджається на власний розсуд, при цьому, діти повністю знаходяться на утриманні позивачки, відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на їх утримання, що змусило [PERSON] звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на утримання дітей [PERSON] і [PERSON] до їх повноліття (а.с.1). У судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, справу просила розглянути за її відсутності (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.19, 23), про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивачки на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачка і відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17.08.1996р., що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ОЛ №278031, виданим Луполівською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області 17.08.1996р. (а.с.4). У шлюбі у подружжя [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.5), і [PERSON], [INFO] (а.с.7). З позовної заяви вбачається, що подружжя [PERSON] і [PERSON] спільного господарства не ведуть, кожен з них має власний дохід, яким розпоряджається на власний розсуд, діти повністю знаходяться на утриманні позивачки, відповідач в добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей, між позивачкою і відповідачем відсутня домовленість про сплату на них аліментів. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини (ч.1 ст.141 СК України). Частиною 3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ст.183 СК України). Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60грн..

Outcome: approved