Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

14 травня 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 13 вересня 2016 року договору між позивачем і відповідачем, [PERSON] отримала кредит у сумі 70000,00 грн зі сплатою 10,00 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала. Станом на 02 травня 2019 року [PERSON] має заборгованість у загальній сумі 106021,45 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16 травня 2019 року дана позовна заява була залишена без руху. Заявою, яка надійшла до суду 07 червня 2019 року недоліки позовної заяви були усунені. Ухвалою від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача у позовній заяві, просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач про відкриття спрощеного провадження повідомлена належним чином, про що наявна її розписка на поштовому повідомленні, яке повернулося до суду. Відповідач, не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою\~статті 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 13 вересня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Z02.907.79003, згідно з яким банк надав клієнту кредит у сумі 70000,00 грн зі сплатою 10,00 % річних. Відповідач, в свою чергу, зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів. Відповідач отримала від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг [PERSON] станом на 02 травня 2019 року становить 106021,45 грн та складається з основного боргу 47720,39 грн, простроченого боргу 10042,51 грн, строкових процентів 300,68 грн, прострочених процентів 3355,00 грн, нарахованої плати за обслуговування кредиту 1811,88 грн, простроченої плати за обслуговування кредиту 15716,94 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів 26574,05 грн та 500,00 грн штрафу у формі «інших штрафних санкцій». Обов`язок сплатити неустойку відповідачем виникає у разі порушення боржником зобов`язання (стаття\~610, пункт 3 частини першої статті\~611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша\~статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). З урахуванням викладеного, суд вважає підставними та доведеними вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідача у повному обсязі заборгованості за основним та простроченим боргом, строковими процентами, простроченими процентами, нарахованою та простроченою платою за обслуговування кредиту, а також пені. В той же час, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року (справа № 647/1133/15-ц), цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та положення статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому незважаючи на умови кредитного договору їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. На підставі викладеного суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідача штрафу у формі «інших штрафних санкцій» в сумі 5000,00 грн та пені у межах відповідальності за зобов`язаннями за одним і тим самим кредитним договором. Тому, у зв`язку зі стягненням з відповідача частини суми пені, у задоволенні вимоги про стягнення штрафу суд відмовляє. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають суми основного боргу 47720,39 грн, простроченого боргу 10042,51 грн, строкових процентів 300,68 грн, прострочених процентів 3355,00 грн, нарахованої плати за обслуговування кредиту 1811,88 грн, простроченої плати за обслуговування кредиту 15716,94 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів 26574,05 грн, всього 105521,45 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений судовий збір, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 105521,45 / 106021,45 х 1921,00 = 1911,94 грн.

Outcome: partial