Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

13 травня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири та споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS]. Проте надані послуги нею сплачуються не належним чином у зв'язку з чим у період з 01 листопада 2009 року по 01 квітня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 5595грн. 69 коп. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надану теплову енергію, 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та інфляційні втрати. Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 27 листопада 2013 року позов ККП Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнута заборгованість у сумі 3366 грн. 39 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 169 грн. 72 коп., інфляційні втрати у розмірі 36 грн. 03 коп. та судові витрати у сумі 229 грн. 40 коп., а всього 3801 грн. 54 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду ККП Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, помилково застосувавши строк позовної давності. Та не врахував, що строк позовної давності переривався зверненням до суду с заявою про видачу судового наказу та частковим погашенням відповідачем заборгованості у добровільному порядку. В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду змінити, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволені позовних вимог. В іншій частині рішення суду особами, які приймають участь по справі не оскаржується. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг які надаються позивачем. За період з 01 листопада 2009 року по 01 квітня 2013 року послуги споживачем сплачувались неналежним чином та сума заборгованості складає 5595 грн. 69 коп. За таких обставин задовольняючи позовні вимоги КП «Донецьктепломережа», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що правовідносини сторін врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 20 липня 2005 року № 630. З боку відповідача виникла заборгованість за послуги з теплопостачання, яка у добровільному порядку не погашена, та враховуючи, що грошове зобов'язання боржником своєчасно не виконано суд стягнув суму боргу та визнав, що остання повинна нести відповідальність відповідно до ст.. 625 ЦК України. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача суд першої інстанції, посилаючись на ст..257 ЦК України, якою встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, з урахуванням того, що позивач звернувся до суду у травні 2013 року, стягнув заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 3366 грн. 39 коп. починаючі з 1 травня 2010 року. Але з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів справи убачається, що у період 2009-2012 роки відповідачкою у добровільному порядку сума заборгованості частково сплачувалася, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії квитанцій з позначкою про сплату боргу. Таким чином, позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу та висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності є помилковим. З урахуванням наведеного позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі, а рішення суду в цієї частині підлягає зміні зі стягненням на користь позивача суми заборгованості з теплопостачання за період з 1 листопада 2009 року по 01 квітня 2013 року у сумі 5 595 грн. 69 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 169 грн. 72 коп., інфляційних втрат у розмірі 36 грн. 03 коп.

Outcome: approved