Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

14.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В обгрунтування поданого позову позивач послався на те, що 03.03.2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. На виконання умов договору позивач передав в борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 80000 доларів США та він зобов`язався повернути вищевказані грошові кошти в строк до 03.03.2018 року включно. Згідно умов договору, відповідач у разі неповернення суми боргу позивачеві в строк до 03.03.2018 року включно зобов`язався сплатити штраф у розмірі 50% від суми боргу. Просив стягнути з відповідача на користь позивача 80000 доларів США суми основного боргу та 40000 доларів США штрафу, що в еквіваленті на дату розгляду справи судом становить: кошти за договором позики в сумі: 2236800,00 грн. - в якості погашення суми боргу; 1118400,00 грн. - штрафу. Відповідач направив суду відзив на позовну заяву в якому не заперечував факту отримання 80000 доларів США від позивача в борг, але вважав за потрібне зменшити суму штрафу з 50% від суми боргу до 25% через неможливість виконання ним взятих на себе зобов`язань. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що станом на час розгляду справи судом сума боргу йому не повернута, відповідач нічого не заплатив. Надав суду оригінал розписки від 03.03.2015 року - для огляду, яку після огляду в судовому засіданні було повернуто судом позивачеві. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, спираючись на доводи поданої позовної заяви. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, а саме визнав суму основного боргу в розмірі 80000 доларів США та 25% штраф від суми основного зобов`язання. Просив зменшити суму штрафу через неможливість виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань через поважні причини. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно копії розписки від 03.03.2015 року (оригінал якої було досліджено судом в ході розгляду справи та повернуто позивачу особисто), [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 80000 доларів США строком на 3 роки до 03.03.2018 року включно. У випадку неповернення грошових коштів в строк зобов`язався сплатити штраф у розмірі 50% від суми боргу. Грошові кошти отримав власноручно в повному обсязі, претензій до кредитора не має. В ході розгляду справи представник відповідача не заперечував факту отримання вказаної суми грошових коштів відповідачем та підтвердив, що станом на дату розгляду справи судом грошові кошти повернуті не були. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Враховуючи те, що в наданій суду копії та для огляду оригіналі розписки прямо зазначено про отримання відповідачем грошових коштів від відповідача та визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, то суд вважає за потрібне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки». Як вбачається з наданої копії розписки від 03.03.2015 року та наданих пояснень учасниками процесу, то вказана розписка засвідчує факт отримання грошових коштів відповідачем від позивача саме в сумі 80000 доларів США. Щодо заперечень відповідача проти стягнення 50% від суми позики в якості штрафу, то суд вважає за потрібне задовольнити цю вимогу позивача, оскіль суд не в змозі з власності ініціативи зменшити розмір процентів з тих підстав, що відповідач не в змозу погасити суму боргу. При цьому положення Цивільного кодексу не містять норм, які б надавали суду з власної ініціативи змінювати розмір процентів, які були погоджені позикодавцем та позичальником. Крім цього, договір є обов`язковим до виконання та усі умови позики можуть бути погоджені сторонами саме у договорі, який є обов`язковим до виконання сторонами. Даний висновок був зазначений у постановах Касаційного цивільного суду: 658/3251/16-ц від 11.12.2019 року; № 658/3251/16-ц від 23.10.2019 року. За таких обставин суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу з 50% від суми боргу до 25% від суми боргу. Судом було перевірено, що станом на дату звернення до суду з цим позовом було встановлений НБУ курс гривні до долару США 2796,66 грн. за 100 доларів США, що відповідає наданим розрахункам позивачем. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір, щ обув сплачений позивачем при поданні позову до суду.

Outcome: approved