overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

13 травня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/3 частини всих видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що дитина на даний час проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання грошових коштів на утримання дитини, хоча працює та має таку можливість. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що під час спільного проживання утримував дитину, після розірвання шлюбу обговорював питання щодо надання допомоги на утримання дитини в розмірі 300 гривень на місяць та надання допомоги у натуральному вигляді. Пояснив, що він на даний час працює у ТОВ «Дружба-Нова» на посаді водія, та отримує заробітну плату у середньому 1800-2000 гривень на місяць. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23 квітня 2015 року рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище «Ткачова» (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою, виданою Озерянською сільською радою (а.с. 13). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, втім, працює, отримує дохід, та має таку можливість, що вбачається з його усних пояснень. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.\~\~ На підставі ст. ст. 180-184 СК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

13 травня 2015 року до суду подано цю заяву, в якій зазначено, що 23.12.2003р. померла мати заявника [PERSON], після якої відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. У встановлений законом строк заявник прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступив в користування, управління і володіння спадковим майном, здійснює догляд за житловому будинку померлої, обробляє присадибну земельну ділянку, користується предметами повсякденного вжитку матері. Заявник в судове засідання не зявився, подав заяву в якій справу просив розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Розкопанської сільської ради в судове засідання не зявився також, подав заяву про те, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе, заяву задовольнити повністю з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті 23.12.2003р. [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с.6) заявник прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в користування, управління і володіння спадковим майном, доглядає за житловим будинком померлої, користується її предметами повсякденного вжитку, здійснив поховання спадкодавця. Окрім [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які від спадщини відмовилися у встановленому законом порядку (а. с. 18-20). Дані правовідносини регулюються: · ч. 2 ст. 256 ЦПК України, згідно з яким у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення; · п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] після смерті 23.12.2003р. матері [PERSON] прийняв спадщину, то цей факт необхідно встановити на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

13 травня 2015 року Коростишівським районним судом розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] про вчинення певних дій. При ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо судових витрат, тому необхідно ухвалити додаткове рішення. Сторони, представники сторін в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися своєчасно, тому суд розглядає справу у їх відсутності. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якоїсь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення, яким стягнути в солідарному порядку з відповідачів судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

13 травня 2015 року Маліївська сільська рада Березнегуватського району Миколаївської області звернулася до Березнегуватського районного суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. В заяві вказала, що [PERSON], [INFO], хворіє на розумову відсталість та являєтсья інвалідом I групи з дитинства. Хворий не достатньо розуміє значення своїх дій і потребує стороннього догляду. У зв'язку з тим, хворий не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, просила визнати [PERSON] недієздатним та призначити йому опікуном [PERSON] У судове засідання сільський голова Філатова Т.М. надала письмову заяву, в якій правові вимоги органу опіки та піклування підтримала в повному обсязі, а заінтересовані особи [PERSON] та представник Березнегуватської районної державної адміністрації до суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи. Прокурор прокуратури Березнегуватського районну Миколаївської області Андріїшин І.В., діючий на підставі ч.2 ст.45 ЦПК України, вважав, що вказана заява підлягає задоволенню. Суд, вислухавши пояснення, перевіривши матерали справи та дослідивши наяві у справі докази, доходить наступного. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хонічного, стійкого психічного розгляду нездатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Як вбачаєтсья із копії наданої довідки, [PERSON] встановлена I група інвалідності з дитинства ( а. с. 8 ). Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 348 від 07 липня 2015 року, [PERSON] страждає хронічним стійким психічним захворюванням у формі тяжкої розумової відсталості, внаслідок чого не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними ( а. с. 38-41 ). Зі змісту цього ж висновку слідує, що хворий потребує стороннього догляду та нагляду. Згідно з ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку виконавчого комітету Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, призначення опікуном [PERSON] над недієздатним [PERSON] є доцільним ( а. с. 1-2 ). Таким чином, зібрані у справі докази, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

13 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1993 року. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Після реєстрації шлюбу сторони разом мешкали по вул. Космонавтів, 15-44 м.Дружківка Донецької області. З 1995 року відповідач почала мешкати у своїй матері по вул. Космонавтів, 18 м.Дружківка. Після цього сторони разом виїжджали до Росії. В 1998 року позивач повернувся до м.Дружківка, а [PERSON] залишилась постійно мешкати в селі Єлхове Озеро Нагаткинського району Ульяновської області. Саме через це шлюбні відносини припинені. В даний час подружжя разом не мешкають і спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. Майновий спір відсутній, час на примирення не потрібний. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. На примиренні з відповідачкою не згодний. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 21 серпня 1993 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис № 422. Сторони припинили спільне проживання в 1998 році, позивач [PERSON] мешкає у м. Дружківка, вул.Космонавтів, 15-41. Відповідач [PERSON] зі слів позивача мешкає у Російській Федерації, що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

13 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2012 року. Від шлюбу мають дитину [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2015 року через відсутність взаєморозуміння, відмінність характерів та різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя. Після припинення їх сімейних відносин вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає спільне проживання та збереження шлюбу неможливими. Спір про поділ майна між ними відсутній. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, доводи та вимоги заяви підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, просила позов задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Креньова» без змін. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 11 вересня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 644. Також встановлено, що сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12 січня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 51. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

13 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17 листопада 2012 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 240. Від даного шлюбу дітей не мають. Сумісне мешкання не склалося, на даний час відносини не підтримують. Вважає, що сім'я розпалася та відновити неможливо. Розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач не заперечує, але не з'являється. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час і місце розгляду справи були неодноразово належним чином повідомлені, про що в матеріалах справи є підтвердження. Позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач повідомлений в установленому законом порядку - публікацією оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» - № 126 (5500) від 15 липня 2015 року. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 240. Від даного шлюбу дітей не мають. Проголошена ст.51 Конституції України, охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, майнового спору не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача так і відповідача. Спорів щодо розподілу майна не має. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

13 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2013 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час вони не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть. Позивач вказує на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося у звязку із втратою взаєморозуміння та довіри один до одного, протилежних поглядів на життя. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася, примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернулася із вказаним позовом до суду, просила задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, змінивши її прізвище на Майстренко. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, шлюб зареєстрований 09 лютого 2013 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №45. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Стопчинська (а.с.3). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

13 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 06.08.1999 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї між сторонами було зареєстровано шлюб. 20.03.2015 року шлюб між ними було розірвано. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач на утримання дитини гроші не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує. Справу просила слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю. Справу просив слухати за його відсутності. Судом встановлено, що 06.08.1999 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї між сторонами було зареєстровано шлюб. 20.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Неповнолітня дитина [PERSON]перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач на утримання дитини гроші не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 185 той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

13 травня 2015 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 серпня 1989 року вона уклала шлюб, зареєстрований Петровським ЗАГС м. Донецька, актовий запис № 430 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають сина [PERSON], який на теперішній час повнолітній. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2011 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON].. в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 11 серпня 1989 року Петровським ЗАГС м. Донецька, актовий запис № 430 (а.с. 3). Від шлюбу мають сина [PERSON], який на теперішній час повнолітній. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені в 2011 році через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved