overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 11 травня 2013 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку Мілану, [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося. З червня 2016 року вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя та втрату взаємопорозуміння між ними. На примирення не згодна. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище\~«Гурянова». На примирення не згодна. Відповідач в судове засідання також не зявився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. На примирення не згоден. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 травня 2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом № 80, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 4). Від шлюбних відносин мають малолітню доньку Мілану, [INFO] (а. с. № 5). Шлюбне життя подружжя не склалося. З червня 2016 року вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя, між ними втрачено взаєморозуміння. На примирення не згодні. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як на погляд суду подальше спільне життя та збереження сімї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно вищевказаної заяви позивача, вона виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем «Гурянова». Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді\~\~судового збору в розмірі 551,20 гривень, сплаченого останнім при зверненні до суду з даною позовною заявою (а. с. № 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04 червня 1983 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, шлюбні відносини припинено у 2007 році, сторони проживають за різними адресами також з 2007 року. Позивач зазначає, що шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявилася, був повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, а також за фактичним місцем проживання, однак будь-яких заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову не подав. Зі згоди позивача, викладеній в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 04 червня 1983 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС міськвиконкому м. Суми, актовий запис № 929, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). На час розгляду справи син сторін є повнолітнім. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони бажають шлюб розірвати і не згодні на примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з спільною заявою, в якій просять постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований між ними 30 серпня 2011 року в Галицькому відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування заяви зіслались на те, що від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], однак подружнє життя між ними не склалося. Протягом останніх років між ними виникали непорозуміння та конфлікти через різні погляди на життя і різні характери, які призвели до того, що вони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. Між ними існує взаємна згода про необхідність розірвання шлюбу, який носить формальний характер. Спору про поділ спільного майна між ними немає та, крім цього, вони досягли письмової згоди про те, що донька [PERSON] буде проживати з нею, [PERSON], а батько, [PERSON], постійно братиме участь у її вихованні та надавати визначену в договорі матеріальну допомогу на утримання дитини. Оскільки збереження сімї та їх спільне проживання є неможливим, вони вирішили звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 16 грудня 2016 року о 09.10 год., заявники [PERSON] та [PERSON] не зявились та подали в суд заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки вона відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх малолітньої дитини. Вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

14 листопада 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказав, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачкою, через різні погляди на життя, позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 30 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5), яка за згодою сторін після розірвання шлюбу залишається проживати із матірю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Луценко», оскільки він не виявив бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

14 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1974 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.11.2016р. о 16 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.11.2016р. о 16 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на місці ніяк не утримується. Мова гучна. На запитання відповідає не завжди в плані заданих. Мова прискорена по темпу, за типом монологу. Орієнтування всіх видів збережено. Мислення паралогічне, непослідовне. Повідомляє, що «знову міліція переслідує, наставили скрізь камер, через це не можу нічого робити, ночами не сплю, з родичами лаюся». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизоафективний розлад, маніакальний тип, безперервний тип перебігу з частими маніакально-параноїдними станами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

14 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1981 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.11.2016 р. об 11 год. 19 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.11.2016 р. об 11 год. 19 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий імпульсивний, іспитує слухові обмани сприйняття. Проявляє агресію до себе та оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

14 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, с. Доброволя, вул. Тімченко, 14. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.11.2016р. о 13 год. 13 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.11.2016р. о 13 год. 13 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної [PERSON] за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Васильківської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному контакту. Мова обривками фраз, нецензурною бранню. Прислуховується, озирається. Критики не має. Мислення паралогічне, різнопланове. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

14 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Васильківський р-н, с. Зоря, вул. Набережна, 11/А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.11.2016 р. о 15 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.11.2016 р. о 15 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Васильківської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий замкнутий, обособлений. Відповіді короткі, не завжди по-суті. Критики не має. Озирається, прислуховується. Міміка застигла. Неохайний. Мислення паралогічне, різнопланове. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

14 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Новомосковський р-н, с. Кірносівка, вул. Кірова, 20/10. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.11.2016 р. о 19 год. 25 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.11.2016 р. о 19 год. 25 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «Новомосковської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний мовному контакту. Всебічно орієнтований вірно. В розмові напружений, підозрілий, застигає в одному положенні. На деякі питання відповідає з незадоволенням. Стверджує, що «сусід хоче ізвести всю його сімю, що він отруїв колодязь», що «сусід ходить під вікнами та світить». До чогось прислуховується, озирається, напружено дивиться в одну точку. Свій стан не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved