Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

14 вересня 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») звернувся з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6 від 30 квітня 2009 року в розмірі 167782 грн. 34 коп. (сто шістдесят сім тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 34 копійки). Свої вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем, належним чином взятих на себе зобов'язань визначених вищевказаним кредитним договором. Позивач в порядку статті 31 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) збільшив розмір позовних вимог (а.с.58) та просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 226 833 грн. 87 коп. (двісті двадцять шість тисяч вісімсот тридцять три гривні 87 копійок) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3447 грн. 51 коп. (три тисячі чотириста сорок сім гривень 51 копійку). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 74 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК). Повідомлені ним причини неявки визнанні судом неповажними, у зв'язку із чим зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до укладеного договору № 6 від 30 квітня 2009 року (а.с.5-10), [PERSON] отримав кредит у розмірі 130000 грн. 00 коп. (сто тридцяти тисяч гривень 00 копійок) на строк до 29 квітня 2014 року. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Договору. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. від 20 квітня 2011 року (а.с.35) було звернуто стягнення на предмет іпотеки, який станом на 21 червня 2016 року не реалізований, що підтверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві серії ВП № 49327942 від 21 червня 2016 року (а.с.36), оскільки було встановлено, що право користування нерухомим майном має неповнолітня особа, що виключає можливість виконання даного рішення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконує, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується відповідним розрахунком (а.с.37-39). Так, розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» станом на 09 вересня 2016 року складає 167782 грн. 34 коп. (сто шістдесят сім тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 34 копійки), з яких: заборгованість по залишку несплаченого основного боргу 60681 грн. 68 коп. (шістдесят тисяч шістсот вісімдесят одна гривень 68 копійок), пеня за несвоєчасну сплату кредиту 97 426 грн.64 коп. (дев'яносто сім тисяч чотириста двадцять шість гривень 64 копійки), пеня за несвоєчасну сплату відсотків 674 грн. 02 коп. (шістсот сімдесят чотири гривень 02 копійки). Крім того, випискою по рахунку [PERSON] (а.с.59-62) підтверджуються суми та час внесення коштів відповідачем по погашенню заборгованості за вищевказаним кредитним договором. А розрахунком станом на 17 жовтня 2016 року (а.с.63-65) підтверджується заборгованість відповідача, розмір якої становить 226 833 грн. 87 коп. (двісті двадцять шість тисяч вісімсот тридцять три гривні 87 копійок), яка складається із основної суми боргу по кредиту в сумі 69681 грн. 68 коп. (шістдесят дев'ять тисяч шістсот вісімдесят одна гривень 68 копійок), пені за несвоєчасну сплату основного боргу в сумі 79 149 грн. 36 коп. (сімдесят дев'ять тисяч сто сорок дев'ять гривень 36 копійок), 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу за кредитом в сумі 7 142 грн. 55 коп. (сім тисяч сто сорок дві гривні 55 копійок), інфляційних витрат в сумі 70860 грн. 28 коп. (сімдесят тисяч вісімсот шістдесят гривень 28 копійок). З встановленого випливають наступні висновки. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов'язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Крім того, судом враховується, що частиною першою статті 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Саме таку позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 19 жовтня 2016 року № 6-2129цс16 і яка враховується судом відповідно до статті 360-7 ЦПК при стягненні заборгованості. Окрім іншого системний аналіз статей 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1050 ЦК, змісту кредитного договору дає підстави зробити висновок про те, що наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і яке не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу, на що також звернув увагу Верховний Суд України у постанові від 21 вересня 2016 року № 6-2631цс15. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги АТ «ОщадБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Проте, з огляду на статті 80, 95 ЦК, позивачем по справі є юридична особа АТ «ОщадБанк», тому стягнення заборгованості не може бути проведено на користь філії - Чернігівського обласного управління АТ «ОщадБанк». Відповідно до статті 88 ЦПК підлягають стягненню з відповідача судові витрати понесені позивачем і документально підтвердженні.

Outcome: approved