Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

13 березня 2019 року позивач АТ КБ «ПриватБанк», в особі представника [PERSON], звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 127\~982, 74 грн. за кредитним договором № б/н від 11 квітня 2013 року В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 27,60% за користування кредитом. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В звязку з чим, станом на 21 лютого 2019 року має заборгованість у сумі 172\~286, 85 грн., з них: 4\~510,94 грн. заборгованість за кредитом, 163\~975,91 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3800 заборгованість за пенею та комісією. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 127\~982, 74 грн., яка складається з наступного: 4510,94 грн. - заборгованість за кредитом; 123\~471, 80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 11 квітня 2013 року по 02 жовтня 2018 року. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та ПАТ КБ „Приватбанк уклали договір б/н від 11 квітня 2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що вбачається зі ст.610 ЦК України. В звязку з невиконанням взятих на себе зобовязань по кредитному договору на 21 лютого 2019 року має заборгованість у сумі 172\~286, 85 грн., з них: 4\~510,94 грн. заборгованість за кредитом, 163\~975,91 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3800 заборгованість за пенею та комісією. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 127\~982, 74 грн., яка складається з наступного: 4510,94 грн. - заборгованість за кредитом; 123\~471, 80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 11 квітня 2013 року по 02 жовтня 2018 року. Вказана сума заборгованості, в тому числі зазначений розмір пені повністю узгоджується з розрахунком, який міститься в матеріалах справи. Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за спірним кредитним договором б/н від 11 квітня 2013 року заборгованості у загальній сумі 127\~982, 74 грн. є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно платіжного доручення позивачем при пред'явленні позову до суду було сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.(а.с.1). Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного, у звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 960, 50 грн. На підставі ст.ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України;

Outcome: approved