Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

13 грудня 2018 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], в якому вона і проживає. В її будинку зареєстрований [PERSON], який фактично з початку 2000 року не проживає у вказаному будинку. Добровільно [PERSON] з реєстрації місця проживання не знявся і місце проживання його не відоме. Тому, просила задовольнити позов, визнати, що [PERSON] втратив право користування житлом, так як реєстрація відповідача в її будинку обмежує її права у користуванні власністю. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала повністю (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, відповідно до ст. 130 ЦПК України (а.с. 15). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. З довідки Гвоздавської селищної ради Любашівського району Одеської області № 293 від 05 грудня 2018 року видно, що домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] У вказаному домоволодінні зареєстровані [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], який не проживає у вказаному домоволодінні тривалий час. Вказаний факт також підтверджується довідкою сільської ради про реєстрацію місця проживання відповідача (а.с. 7-8, 11). [PERSON] за даною адресою не проживає з 2000 року. Місце його перебування невідоме. Вказаний факт також підтверджується довідкою Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області № 2391 від 05.12.2018 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 163 Житлового Кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача, або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ст. 71 ЖК України. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає в будинку позивача більше одного року, тобто його відсутність не пов'язана з випадками, передбаченими ст. 71 ЖК України, які дають право на проживання у разі відсутності в місці проживання понад 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає, що позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до закону у разі винесення рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, позбавлена такого права особа підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved