Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

13.11.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Троїцької сільської ради Петропавлівського району (далі відповідач) про визнання за ним права власності на нерухоме майно домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область Петропавлівський район с. Троїцьке, вул. Широка, 2а, за набувальною давністю. Вимоги заявника мотивовано тим, що тривалий час, а саме з 1993 року, він відкрито і безперервно володіє та користується домоволодінням, яке належало його бабі [PERSON], яка померла 08.04.1991 року, в звязку з цим просить визнати за ним право власності на зазначену будівлю за набувальною давністю. Від позивача до суду надійшла письмова заява, в якій він свої вимоги підтримав повністю та просив суд здійснювати розгляд без його участі. Від представника відповідача до суду надійшов лист в якому він просить розглянути справу без його присутності, претензі не має. Вивчивши надані позивачем докази, що містяться у матеріалах справи, суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 17.06.1991 року, виданого виконавчим комітетом Петропавлівської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області, домоволодіння № 2 по вул. Широка в с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області на праві особистої власності зареєстроване в Павлоградському бюро технічної інвентаризації 17.06.1991 року за номером 3/403 за [PERSON], що підтверджується копією цього свідоцтва (а.с. 6). 08.04.1991 року [PERSON] померла, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-КИ № 766716, виданого виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Петропавлівського району 02 серпня 2017 року, актовий запис № 13 (а.с.7). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.08.2017 року позивач з 1993 року і по даний час безперервно, добросовісно та відкрито володіє житловим будинком 2-а по вул. Широка в с. Троїцькому Петропавлівського району, підтримує будинок у належному санітарному стані. Обробляє земельну ділянку, веде не велике підсобне господарство. У сільській раді відсутні відомості про інших власників даного житлового будинку, право власності яких зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с. 8). За довідкою Троїцької сільської ради Петропавлівського району № 955 від 15.08.2017 року позивач з 1993 року і по даний час безперервно, добросовісно та відкрито володіє житловим будинком 2-а по вул. Широка в с. Троїцькому Петропавлівського району. У сільській раді відсутні відомості про інших власників даного житлового будинку, право власності яких зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с. 9). Згідно з копією паспорта громадянина України [PERSON] серії АМ № 372676, виданого 31.10.2001 року Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області , позивач зареєстрований з 13.04.1993 року по вул. Широка, 2 с. Троїцьке Петропавлівський район Дніпропетровська область (а.с. 4-5). Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 12.09.2017 року ФОП [PERSON], цей садибний будинок, побудований у 1953 році, складається з наступного: житловий будинок літера «А» загальною площею 72,1 кв.м, житлова площа 39,9 кв.м; тамбур літера «а» площею 6,7 кв.м; гараж літера «Б» площею 18,3 кв.м; сарай літера «В» площею 14,9 кв.м, сарай літера «Г» площею 11,0 кв.м, сарай літера «Д» площею 18,2 кв.м, сарай літера «Е» площею 12,2 кв.м, сарай літера «Ж» площею 14,0 кв.м, вбиральня літера «Є» площею 2,0 кв.м; погреб літера «пд.Ж» площею 9,3 кв.м, ворота з хвірткою літера «№1», огорожа літера «№2,3», колодязь літера «к» (а.с.52-56). Згідно з висновком ТОВ «Земля і Право» від 26.10.2017 року вартість житлового будинку літера «А» загальною площею 72,1 кв.м з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Троїцьке, вул. Широка, 2-а, складає 36543 грн. (а.с.11-47, 57-64). Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Стаття 380 ЦК України зазначає, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно з ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 264 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 344, 379, 380, 392 ЦК України,

Outcome: approved