overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

13.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою № 43 будинку №12 по вул. Волковича в м. Чернігові, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає з початку вересня 2014 року, не бере участі у сплаті комунальних послуг. Позивач в судове засідання не зявився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась через оголошення у пресі, що відповідає вимогам п. 9 статті 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно довідки №896 КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради від 23.04.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], дружина, квартиронаймач [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9). Рішенням деснянського районного суду м. Чернігова від 09.04.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до акту, затвердженого начальником КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради від 20.04.2015 року [PERSON], [INFO] не проживає з вересня 2014 року по теперішній час за адресою: вул. Волковича, 12/43 в м. Чернігові. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, у звязку з чим втратила своє сервітутне право на житло. На підставі вищевикладеного, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

13.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 03.08.2006 року в розмірі 14944 грн 37 коп., а також 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 03.08.2006 року сторони уклали договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 36% річних від суми залишку (далі по тексту Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2015 року складає 14944 грн 37 коп., зокрема: заборгованість за кредитом 3898 грн 82 коп., заборгованість про сплаті процентів 7768 грн 73 коп., заборгованість по сплаті комісії та пені 2088 грн 99 коп., штраф 1187 грн 83 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6 8), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

13.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків по утриманню дітей. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.04.2015 року, сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Як убачається з матеріалів справи, відповідач вихованням і матеріальним утримання своїх дітей не займається. У вересні 2014 року вона залишила сімю і з цього дітьми не спілкується. Постійної роботи і систематичного заробітку вона не має. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 184 Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведені вище вимоги закону, ту обставину, що відповідач ніде не працює і не має регулярного заробітку, а також рівень цін на продукти харчування та дитячий одяг, з неї слід стягнути на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн на кожну дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

13.05.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та втрату поваги один до одного. Позивач зазначає, що сім'я фактично перестала існувати, примирення між подружжям не можливе і тому, на думку позивача, шлюб має бути розірваний. Позивач та відповідач до початку судового розгляду подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивач позов підтримує, просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.01.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №81 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони не проживають разом та спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

13.05.2015 року позивач звернувся до суду та просив постановити рішення, яким надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], померлої 09.12.2013 року, строком на 2 місяці. В обґрунтування позову зазначає, що 09.12.2013 року померла його тітка [PERSON] і в 6-ти місячний строк він повинен був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за померлою за заповітом. Однак зробити цього не зміг, оскільки 01.11.2013 року виїхав за межі України і повернувся лише у січні 2014 року. Крім того, тітка за життя нікого не повідомила про наявність заповіту і він випадково був виявлений у її помешканні при прибиранні. Тому звернувся до нотаріуса лише у грудні 2014 року і отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Для захисту своїх прав змушений звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Позивач в заяві просив позов задовольнити, судове засідання провести без його присутності. Аналогічна заява надійшла і від секретаря Гульської сільської ради Новоград-Волинського району. Також від [PERSON] до суду надійшла заява про підтримання позову [PERSON] Просила судове засідання провести без її участі. Справжність підпису [PERSON] посвідчена секретарем Гульської сільської ради Новоград-Волинського району. Доповівши зміст заявлених вимог, дослідивши письмові докази по справі, та, давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] померла 09.12.2013 року і за життя заповіла все своє майно [PERSON] Вказані факти підтверджуються копіями свідоцтва про смерть [PERSON] та заповіту від 12.03.1996 року (а.с. 3-4). Позивач звернувся у грудні 2014 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак отримав відмову, оскільки не подав відповідну заяву у шестимісячний строк (а.с. 8). [PERSON] обєктивно був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріуса, оскільки на момент смерті [PERSON] перебував за межами кордону України. Вказане підтверджується копіями закордонного паспорту [PERSON] з відмітками, що 01.11.2013 року він вибув з України та вїхав лише 11.01.2014 року (а.с. 7). У відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини, тому позов підлягає задоволенню з наданням додаткового строку для прийняття спадщини строком два місяці. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

13.05.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 001-12142-110911 від 11.09.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 5000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 10.03.2015 рік заборгованість складає 6878,95 грн. з яких: тіло кредиту - 6878,95 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 6878,95 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 22.05.2015 року, 23.06.2015 року, 22.07.2015 року, 16.09.2015 року, 23.10.2015 року, 24.11.2015 року та 26.11.2015 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи була належним чином повідомлений. 26.11.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 001-12142-110911 від 11.09.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 5000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 10.03.2015 рік заборгованість складає 6878,95 грн. з яких: тіло кредиту - 6878,95 грн. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

13.05.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 002-12530-291211 від 29.12.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 11.03.2015 рік заборгованість складає 2427,34 грн. з яких: тіло кредиту - 2427,34 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 2427,34 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 22.05.2015 року, 23.06.2015 року, 22.07.2015 року, 16.09.2015 року, 23.10.2015 року, 24.11.2015 року та 26.11.2015 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи була належним чином повідомлений. 26.11.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 002-12530-291211 від 29.12.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 11.03.2015 рік заборгованість складає 2427,34 грн. з яких: тіло кредиту - 2427,34 грн. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

13.05.2015 року позивач звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 06 травня 1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі мають двох дітей, одна з яких є неповнолітньою. За час шлюбу між ними склалися стійкі неприязні відносини, виникали сварки, скандали, непорозуміння. Оскільки примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, то вона просила суд розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Як видно з позовної заяви позивача, в сім'ї склались складні стосунки. За час шлюбу постійно виникали сварки, скандали, непорозуміння. Примирення між ними неможливе ні за яких умов. Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони дійсно уклали шлюб між собою 06 травня 1993 року в Володимирівській сільській раді Доманівського району Миколаївської області, актовий запис № 03 (а.с. 5). Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання \~шлюбу, \~якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, \~позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, \~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

13.05.2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, та просить розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 07.02.2013 року. У шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов'язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Після розірвання шлюбу дитину просить залишити на виховання їй та бажає зберегти прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився також. В заяві просить справу розглядати без його присутності. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони 07.02.2013 року зареєстрували шлюб у міському відділі ДРАЦС Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки КП «Новоград-Волинськжитлокомунсервіс» від 27.04.2015 року проживає разом з матір'ю [ADDRESS]. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. Позивач та відповідач в своїх заявах наполягали на розірванні шлюбу. Строк на примирення просили не давати. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved