Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

13.10.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зняти арешт, накладений на належне йому майно на підставі постанови серії АА №782591 від 08.12.2010 року, винесеної державним виконавцем Морозовою Ольгою Вікторівною відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, яка була зареєстрована 16.12.2010 року. Причиною звернення до суду стало те, що позивач позбавлений можливості зняти вказаний арешт в адміністративному порядку, а підстава для накладення такого арешту відпала через виконання позивачем, покладених на нього відповідним працівником держави обовязків щодо сплати штрафу. Арешт не дозволяє йому як власнику в повній мірі розпоряджатися майном, яке знаходиться у власності позивача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.20), надав суду заяву в якій просив слухати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, згоди на заочний розгляд справи не надавав (а.с.21). Відповідач Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином (а.с.19, 23), причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим судом встановлена повторність не прибуття відповідача до суду без поважних причин згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, суд розглядає справу без участі відповідача, однак у загальному порядку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.1997 року, зареєстрованому Первомайської державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим номером 2-2623, та який був зареєстрований у відповідному державному реєстрі прав власників на нерухоме майно 22.06.2005 року належить 36/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Харківська область, м. Первомайський, вул. Залізнична, буд. 6 (а.с.13, зворотній бік а.с.10). Постановою державного виконавця Морозової Ольги Вікторівни від 08.12.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №782591 через не сплату позивачем штрафу на користь держави на підставі постанови серії АХ №322689 від 14.08.2010 року, винесеної відповідним інспектором ДАІ, на усе майно боржника був накладений арешт із забороною відчуження належного позивачу майна (а.с.9). Вказаний арешт був зареєстрований Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 16.12.2010 року за індексним номером 10623072 (а.с.11). 11.10.2017 року намагаючись вирішити вказане питання в адміністративному порядку позивач отримав від відповідача лист за №627/14.7-53/2, в якому йому було повідомлено, що для вирішення вказаного питання він повинен звернутися до суду із відповідним позовом (а.с.12). Позивач сплатив штраф у розмірі 680,00 грн. на відповідні реквізити 12.10.2017 року, що підтверджується квитанцією №55, проведеною через територіальне відокремлене безбалансове відділення №10020/0535 філії ПАТ «Ощадбанк» у Харківській області (а.с.2). Таким чином, на час розгляду справи відсутні обєктивні підстави для продовження арешту нерухомого майна в частині, що належить позивачу, оскільки він повністю сплатив штрафні санкції, які були підставою для накладення арешту на його майно. Визнання права власності на майно за позивачем в даній справі не потрібно, оскільки таке право позивача ніким не оспорюється. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ч.1 та абзацу 1 ч.2 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved