Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

14 червня 2018 року Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] є матірю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини, [PERSON], записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно з характеристикою, наданою директором школи, [PERSON] зарекомендував себе як безвідповідальний учень, його вихованням займається матір, яка не приділяє йому належної уваги, не цікавиться його життям. Мати дитини безробітна, сім'я не повна, соціально не стійка, достаток невисокий. За інформацією директора школи, [PERSON] не атестований з жодного предмету в зв'язку з пропуском занять. Мати не має впливу на дитину, він часто не ночує вдома, зовні буває неохайний, часто його одяг не відповідає сезону. [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьками обов'язків щодо виховання своїх дітей. За психолого-педагогічною характеристикою КЗ «ЦСПРД в м. Слов'янську Донецької області» хлопець потрапив до закладу за актом поліції про виявлення безнаглядного неповнолітнього. Його мати періодично не справляється з батьківськими обов'язками. До центру хлопець потрапляв неодноразово, схильний до бродяжництва. За весь час перебування дитини в центрі, мати відвідувала сина п'ять разів. [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітнього [PERSON], не створила належних умов для розвитку дитини. Враховуючи викладене, а також необхідність вирішення питання щодо подальшої долі дитини, надання їй соціального захисту та подальше її оформлення, позивач вважає необхідним відібрати малолітнього [PERSON] у його матері, [PERSON], без позбавлення її батьківських прав та стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі Довіреності № 29/01-1214 від 12.06.2018 року (а.с.21), позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], повідомлялася про розгляд справи належним чином, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. Відповідно до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач, [PERSON], своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у загальному провадженні, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи, [PERSON], яка діє на підставі довіреності №393 від 27.07.2018 року (а.с.49), в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні свідок, [PERSON], який працює психологом в КЗ «ЦСПРД в м. Слов'янську Донецької області», пояснив, що дитина перебуває у закладі з 06.01.2018 року, мати дитиною не цікавиться, спілкування з нею не підтримує, останній раз навідувала сина 12.05.2018 року. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області від 31.05.2005 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133,135 СК України за №00020267491 від 01.06.2018 року, державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.10). Відповідно до характеристики на учня, [PERSON], наданої директором ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 м. Слов'янська Донецької області Дубровською Н.І., [PERSON] навчається в школі з четвертого класу, зарекомендував себе як безвідповідальний учень, має навчальні досягнення низького рівня, ігнорує зауваження, має порушення дисципліни, схильний до протиправної поведінки. Виховує [PERSON] тільки мати. Вона не приділяє належну увагу вихованню сина, не цікавиться його життям (а.с.14). За характеристикою, наданою директором ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 м. Слов'янська Донецької області Дубровською Н.І., батько [PERSON] з сім'єю не проживає, мати, [PERSON], безробітна. Достаток сім'ї невисокий і становить величину нижче прожиткового мінімуму для двох чоловік, що пов'язано з безробіттям матері та її великими тратами на алкоголь. [PERSON] не може дозволити собі харчування та речі, які мають однокласники, що викликає в нього агресію та призводить до бійок. Сім'я соціально нестійка, мати алкогольнозалежна, психологічна обстановка в сім'ї напружена. У навчальному процесі [PERSON] мати участі не приймає, на виклики до школи та телефонні дзвінки класного керівника не реагує, численні бесіди з матір'ю результатів не дають (а.с.15). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики дитини, наданої КЗ «ЦСПРД в м. Слов'янську Донецької області» від 26.04.2018 року, [PERSON] потрапив до закладу згідно з актом поліції про виявлення безнаглядного неповнолітнього від 06.01.2018 року для отримання комплексної соціально-психологічної допомоги. Дитина проживає разом з матір'ю, яка тимчасово не справляється з батьківськими обов'язками. Хлопець навчається в сьомому класі ЗОШ І-ІІІ ст. №6 м. Слов'янська. До центру [PERSON] потрапив не в перший раз. Хлопець часто порушує дисципліну закладу,періодично відмовляється виконувати режимні моменти, на зауваження вихователів часто реагує агресивно, психологічний захист - агресія, схильний до бродяжництва (а.с.17). За повідомленням директору КЗ «ЦСПРД в м. Слов'янську Донецької області» Профатило Т.М. від 26.04.2018 року, за час перебування [PERSON] в закладі, мати [PERSON] відвідала його 12.01.2018р., 15.01.2018р., 05.04.2018р., 08.04.2018р. та 13.04.2018р. (а.с.18). Згідно з повідомленням Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області від 11.04.2018 року, в ході розгляду матеріалу ЕО №9116 від 30.03.2018 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють обов'язків щодо виховання своїх дітей» та з нею була проведена профілактична бесіда (а.с.19). Відповідно до інформації на [PERSON], наданої директором ЗОШ І-ІІІ ст. №6 м. Слов'янська Дубровською Н.І. та класним керівником [PERSON] начальнику ССД Соколовій О.С., [PERSON] не атестований з жодного предмету за підсумками І чверті 2017-2018 навчального року у зв'язку з пропусками занять. Учень виховується в неповній сім'ї. Мати, [PERSON], не працевлаштована, впливу на [PERSON] не має. Зі слів матері, [PERSON] часто не ночує вдома, де він знаходиться в цей час, їй невідомо, між сином і матір'ю відсутнє порозуміння. З учнем проводились профілактичні бесіди, мати неодноразово запрошувалась на раду профілактики, але проведена робота результатів не дає. Мати не має впливу на сина та його вчинки (а.с.20). Згідно з висновком органу опіки та піклування Слов'янської міської ради від 12.06.2018 року за №29/01-1215 встановлено, що вихованням малолітнього [PERSON] займається його мати, [PERSON], яка не приділяє сину належної уваги, не цікавиться його життям. Сім'я неповна, соціально-нестійка. [PERSON] до школи ходить дуже рідко, дома не ночує, брудний, неохайний. Мати не має впливу на сина, притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків по вихованню сина. Хлопець схильний до бродяжництва, неодноразово потрапляв до КЗ «ЦСПРД в м. Слов'янську Донецької області». Мати самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, [PERSON], не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування вважає доцільним відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], у матері [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав (а.с.6-8). Згідно з ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Як передбачає ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. В ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи байдуже ставлення відповідача до дитини, суд вважає, що наявні всі підстави для відібрання дитини від відповідача без позбавлення її батьківських прав. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 4 ст.170 СК України при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне передати малолітню дитину органу опіки та піклування Слов'янської міської ради. Крім того, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved