Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

14.06.2019року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 11.06.2011року між сторонами було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області. Спільне життя з відповідачем не склалося через психологічну несумісність характерів, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, при цьому подала суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: 11.06.2011року сторони уклали шлюб (а. с.8). Через протилежні погляди на шлюб і сім`ю, позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство ними не ведеться. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно з положеннями ст. 52 СК України дружина та чоловік мають рівне право на фізичний та духовний розвиток, на здобуття освіти, прояв своїх здібностей, на створення умов для праці та відпочинку. Статтею 54 СК України встановлено, що дружина, чоловік мають право розподілити між собою обов`язки в сім`ї. Дружина, чоловік повинні утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім`ї. Усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. Вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім`ї вчинені за згодою другого з подружжя. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно з положеннями ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 384 грн 20 коп.

Outcome: approved