Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

13.09.2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення з [PERSON] загальну заборгованість за кредитом в розмірі 13814,18 євро та 2100,14 грн., свої вимоги мотивує тим, що 29.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії Ізмаїльське відділення № [NUMBER] «Ощадбанк» (надалі Банк) та відповідачем був укладений кредитний договір № 1636-ДКФ на суму 45000 євро зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, з терміном остаточного погашення не пізніше 28.02.2018 року. 01.11.2008 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої відсоткова ставка збільшена та її розмір складає 12,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між Банком та відповідачем 29.02.2008 року був укладений іпотечний договір, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно. Банк належним чином виконав свої зобовязання по кредитному договору та здійснив видачу кредиту готівкою в сумі 45000 євро. Однак, встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються. Через невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором № 1636-ДКФ від 29.02.2008 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 23.08.2016 року становить 13814,18 євро та 2100,14 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.02.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Ізмаїльського відділення №6708 та [PERSON] було укладено кредитний договір №1636-ДКФ про надання кредиту в сумі 45 000,00 євро під 12,0 % річних, з остаточним погашенням кредиту не пізніше 28.02.2018 року на споживчі цілі. 29.02.2008 р. у забезпечення виконання [PERSON] зобовязань перед Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Ізмаїльського відділення №6708, між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу\~[PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1839, предметом якого є нерухоме майно: трьохкімнатна квартира [ADDRESS]. 01.11.2008 р. між Банком та позичальником була укладена додаткова угода №1 до вказаного\~\~договору про\~\~збільшення\~\~процентної\~\~ставки\~\~за\~\~ користування\~\~ кредитом до 12,5 %. Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Кредитного договору Банк надає [PERSON] кредит в розмірі 45 000,00 євро з кінцевим строком повернення не пізніше 28.02.2018 р. під 12,0 % річних,\~\~процентна ставка за користування кредитом яка була збільшена до 12,5 % на підставі укладеної додаткової угоди №1 до кредитного договору. Пунктами 4.3.1., 4.3.2 Договору встановлено, що позичальник зобовязується сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених кредитним Договором, а у випадку порушення виконання зобовязань, передбачених цим Договором, сплатити Банку штрафні санкції. У відповідності до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~ст.526 Цивільного кодексу України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та 3\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку загальної заборгованості за договором № 1636 ДКФ від 29.02.2008, заборгованість [PERSON] станом на 23.08.2016 року складає 13814,18 євро та 2100,14 грн., і яка складається з: 11584,06 євро прострочений основний борг по кредиту, 638,88 євро - прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.02.2009 року по 23.08.2016 року; 1440,00 грн. прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 01.02.2009 року по 23.08.2016 року; 1400,48 євро пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 23.08.2013 року по 23.08.2016 року; 103,12 євро пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 23.08.2013 року по 23.08.2016 року; 660,14 грн. пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 23.08.2013 року по 23.08.2016 року; 87,64 євро 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 23.08.2013 року по 23.08.2016 року. У відповідності до п.10\~ст.11 Закону України\~\~«Про захист прав споживачів», що діяв в редакції на час виникнення правовідносин, якщо\~\~кредитодавець\~\~згідно з договором\~\~про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Як вбачається з розрахунку відсотків за користування кредитом відповідачем було порушено строки погашення кредиту. Виходячи зі змісту п.п.4.2.2, 7.8 Кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором,\~\~Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором у примусовому порядку, строк позовної давності у відповідності до ч.1\~ст. 259 ЦК України\~сторони збільшили до 3 років зі сплати кредиту, відсотків, пені тощо. Як\~визначено\~в\~абз. 3 п. 14\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,\~\~суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга\~статті 192 ЦК, частина третя\~статті 533 ЦК;\~Декрет Кабінету Міністрів України від19.02.1993 року № 15-93\~Про систему валютного регулювання\~і\~валютного контролю). Проте, положення ч. 2 ст.\~192, ч. 3 ст.\~533 ЦК України,\~Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»\~можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved