Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

13.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Виноградівська міська рада Закарпатської області. На обґрунтування заявлених вимог зазначає, що є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстровані відповідачі, її сини, однак протягом багатьох років не проживають за місцем реєстрації. Домовленостей з приводу проживання і користування належною їй квартирою позивач із відповідачами не має. Відповідачі в судове засідання не з`явилися про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзивів на позов не подали, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини вказані у позові підтвердив, просив слухати справу без участі позивача. Від Виноградівської міської ради Закарпатської області до суду подано письмову заяву, у якій третя особа просить розглянути цивільну справу без участі представника відділу реєстрації місця проживання виконкому Виноградівської міської ради Закарпатської області. Суд, з`ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору по суті, перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До такого висновку суд дійшов з наступних міркувань. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Суд встановив, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 06.10.2006 року. Вказана квартира є зареєстрованим місцем постійного проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які є синами позивачки. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.02.2019 року [PERSON] за місцем її проживання за адресою [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованими, проте не проживають більше року. У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. За ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує його права, передбачені ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі втратили право на користування жилим приміщенням у квартирі, що належить позивачу у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад один рік, що підтверджується поясненнями позивача та Актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.9), а тому позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved