Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

13.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного професійно-технічного навчального закладу «Апостолівський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів» про стягнення компенсації з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за час затримки з розрахунку за переробіток у надурочний час, відшкодування моральної шкоди (а.с.1-5, а.с.32-33). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.02.2005 року позивача було прийнято на роботу в ПТУ -85, правонаступником якого на теперішній час є відповідач - Державний професійно-технічний навчальний заклад «Апостолівський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів», на посаду керівника відділення фізичного виховання, згідно наказу 4-К від 03.02.2005 року та штатного розпису з окладом в сумі 388 грн.. Однак, під час роботи він виконував обов'язки за трудовим договором та додатково іншу роботу у понаднормовий час, проте отримував заробітну плату лише за роботу керівником фізичного виховання, у той же час виконував роботу не передбачену трудовим договором - викладав правознавство, однак оплату роботи здійсненої у понадурочний час не отримував. З 12 травня 20005 року його було протиправно звільнено з посади за п. 3 ст. 41 КЗпП. При звільненні розрахунок з ним проведено не в повному обсязі, тому він звернувся до суду з позовом про стягнення невиплаченої суми заробітку. Під час розгляду справи про стягнення невиплаченої частини заробітної плати, йому стало відомо, що, крім спірних витрат, йому при звільненні не здійснено розрахунок за роботу у надурочний час. Кількість переробітку у лютому становить 221 годину, у березні - 156 годин, у квітні 156 годин. Вказаними діями відповідача йому завдано моральну шкоду. На підставі зазначеного просить стягнути з відповідача на його користь не виплачену заробітну плату за переробіток у надурочний час в період з 12.05.2005 року по день ухвалення остаточного рішення, що становить у сумі 363226,50 грн., та стягнути на його користь заподіяну моральну шкоду в сумі 20000 грн. Представником відповідача Державного професійно-технічного навчального закладу «Апостолівський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів» надано відзив на позовну заяву (а.с.48-49), згідно якого проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення проти позову обґрунтовано тим, що дійсно позивач з 03.02.2005 року працював на посаді керівника фізичного виховання. У лютому 2005 року позивач відпрацював 18 днів, всього заробітна плата - 570,49 грн. У березні 2005 року позивач відпрацював 22 дні, нараховано заробітну за цей час 596,32 грн.. У квітні 2005 року відпрацював 6 днів, заробітна плата становить 175,95 грн. У травні позивач не працював, тому заробітну плату не отримував. Спочатку нарахування заробітної плати здійснювалось як молодшому спеціалісту, після того як з'ясувалось, що позивач не має відповідної кваліфікації, здійснено перерахунок заробітної плати за іншим розрядом. Педагогічне навантаження було перерозподілено між працівниками, але норма робочого часу 40 годин на тиждень не була перевищена і у відомостях нарахування заробітної плати зазначено скільки годин на місяць було відпрацьовано. Ухвалою суду від 14.12.2017 року відкрито провадження по даній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача Державного професійно-технічного навчального закладу «Апостолівський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів» [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити з підстави викладених у відзиві через недоведеність позовних вимог. Суд, вислухавши позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки обставини, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Так, судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що наказом директора Апостолівського ПТУ-85 № 4-к від 03.02.2005 року позивача [PERSON] прийнято на роботу до Апостолівського ПТУ-85 керівником фізвиховання з 03.02.2005 року, оплата праці згідно штатного розкладу (а.с. 97). За штатним розписом ПТУ №85 на 2005 рік передбачена посада керівника фізичного виховання та вказано розмір посадового окладу 388 грн (а.с.152-153). Наказом директора Апостолівського ПТУ-85 № 14-к від 12.05.2005 року позивача [PERSON] звільнено з посади керівника фізвиховання з 12 травня 2005 року згідно ст.. 41 ч. 3 КЗпПУ- вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального поступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Наказом ГУ освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації від 29.07.2008 року ПТУ-85 м. Апостолове перейменовано в Державний професійно-технічний навчальний заклад «Апостолівський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів», а отже відповідач є правонаступником ПТУ-85 м. Апостолове, з яким позивач перебував у трудових відносинах (а.с.23). Згідно довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Апостолівський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів» від 04.10.2018 року за період роботи з 03.02.05 року по 12.05.05 року позивачу [PERSON]: нараховано дохід за лютий 570,49 грн., з яких утримано до ПФ 11,41 грн., інші утримання 68,79 грн., до виплати 490,29 грн., - нараховано дохід за березень 596,32 грн., з яких утримано до ПФ 11,93 грн., інші утримання 89,70 грн., до виплати 494,69 грн., - нараховано дохід за квітень 175,95 грн., з яких утримано до ПФ 3,52 грн., інші утримання 8,63 грн., до виплати 163,80 грн. (а.с.154) Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області № 171/51/15-ц від 22.06.2017 року, ухваленого по справі між тими ж сторонами, а тому згідно ст.. 82 ЦПК України має преюдиційне значення при вирішенні даного спору, було встановлено що позивач [PERSON] з 03.02.05 року по 10.04.2005 року перебував на роботі у робочі дні, з 11.04.2005 року по 04.05.2005 року перебував на лікарняному, остаточний розрахунок з [PERSON] проведено 28.04.2005 року, у травні 2005 року позивачу нараховано компенсацію за невикористану відпустку у сумі 172,39 грн., разом з тим нараховано заборгованість 205,01 грн., в зв'язку з чим заробітна плата не виплачувалась. Зазначеним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області № 171/51/15-ц від 22.06.2017 року, ухваленого по справі між тими ж сторонами, було встановлено факт неповного розрахунку з позивачем під час звільнення та стягнуто з Апостолівського державного професійно-технічного центру підготовки та перепідготовки робітничих кадрів в Апостолівському районі на користь [PERSON] стягнуто невиплачену заробітну плату 205,01 грн., 596,32 грн. в рахунок відшкодування шкоди завданої невиплатою компенсаційних коштів за період тимчасовою непрацездатності, що разом складає 801,33 грн. (а.с. 123-130). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.06.2018 року рішення суду в зазначеній частині залишено без змін, а також ухвалено стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Апостолівський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.05.2005 року по 30.03.2018 року в сумі 5000 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн., в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 133-141). Встановлені обставини дають підстави вважати, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо оплати праці позивача та строку розрахунку при звільненні. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпПУ, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст.. 1 ЗУ «Про оплату праці», у редакції чинній на час виникнення правовідносин, Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Згідно ст.. 97 КЗпПУ Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. КЗпПУ передбачено ряд гарантій щодо оплати праці за сумісництвом, оплати праці різної кваліфікації, оплата праці при суміщені професій і виконанні обов'язків тимчасово відсутного працівника, оплат роботи в понадурочний час, у святкові та вихідні дні, у нічний час. Так, згідно ст.. 102-1 КЗпПУ, працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Згідно ст.. 104 КЗпПУ при виконанні робіт різної кваліфікації праця почасових робітників, а також службовців оплачується за роботою вищої кваліфікації. Праця робітників-відрядників оплачується за розцінками, встановленими для роботи, яка виконується. В тих галузях народного господарства, де за характером виробництва робітникам-відрядникам доручається виконання робіт, тарифікованих нижче присвоєних їм розрядів, робітникам, які виконують такі роботи, виплачується міжрозрядна різниця. Виплата міжрозрядної різниці та умови такої виплати встановлюються колективними договорами. Згідно ст.. 105 КЗпПУ працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Стаття 106 КЗпПУ регулює оплату роботи в надурочний час, ст.. 107 - у святкові і неробочі дні, ст.. 108 КЗпПУ - у нічний час Умови оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери було визначено постановою КМУ від 07.02.2001 року № 134, на виконання якої наказом Мінстерства освіти і науки України № 161 від 29.03.2001 року затверджено розміри посадових окладів (ставок заробітної плати) працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ. Згідно положень додатку № 4 до заначеного наказу Міністерства освіти і науки України 29.03.2001 року № 161 визначено розмір посадового окладу керівника фізичного виховання професійно-технічного навчального закладу з 01.04.05 року у розмірі від388-430 грн. Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти № 102 від 15.04.1993 року передбачено право установ та закладів освіти вирішувати питання в галузі організації та оплати праці, зокрема, встановлювати надбавки, доплати, премії, матеріальну допомогу. У наказі директора ПТУ-85 № 4-к від 03.02.2005 року про призначення [PERSON] на посаду керівника фізичного виховання зазначено про здійснення оплати праці згідно штатного розпису , оплата праці згідно штатного розкладу (а.с. 97). За штатним розписом ПТУ №85 на 2005 рік передбачена посада керівника фізичного виховання та вказано розмір посадового окладу 388 грн (а.с.152-153). Отже, посадовий оклад позивачу встановлено у розмірі, передбаченому законодавством. У ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про професійно-технічну освіту» у редакції, чинній на час винекненя спірних правовідносин зазначено, що робочий час викладача, майстра виробничого навчання, інструктора виробничого навчання професійно-технічного навчального закладу визначається згідно з обсягом навчального навантаження та позаурочної навчально-методичної, організаційної та виховної роботи серед учнів, слухачів. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 120 від 26.08.04 року затверджено педагогічне навантаження викладачів (а.с. 111-114), зокрема, керівнику фізичного виховання встановлено педагогічне навантаження 360 годин на рік. Наказом № 29 від 08.02.05 року в зв'язку зі звільненням [PERSON] розподілено навчальні години, зокрема основи правових знань гр..42, грІІДГ, гр.. ІІКУХ - [PERSON] (а.с. 89). Однак, дане педагогічне навантаження не перевищує визначену ч. 1 ст.. 50 КЗпПУ норму тривалості робочого часу, оскільки не перевищує 40 годин на тиждень. З досліджених в судовому засіданні розрахунково-платіжних відомостей (а.с.58) та особових рахунків (а.с.5960) встановлено, що у лютому 2005 року, березні 2005 року, квітні 2005 року, позивачу будучи на посаді «керівника фізичного виконання» професійно-технічного училища № 85 [PERSON] виплачувалася заробітна плата, а саме: За лютий: Відпрацював - 18 днів (144 години), Вичитав годин навчального навантаження - 51 год., Заробітна плата за відпрацьовані дні - 349,15 грн.,Доплата за вичитані години - 221,34 грн.,Всього: 570,49 грн. За березень: Відпрацював - 22 дні (175 годин),Вичитав годин навчального навантаження - Т(36 год.) + 12 год.,Заробітна плата за відпрацьовані дні - 388,00 грн.,Доплата за вичитані години - 156,24 грн. + 52,00 грн.,Всього: 596,32 грн. За квітень: Відпрацював - 6 днів (48 годин),Вичитав годин навчального навантаження - 15 год.,Заробітна плата за відпрацьовані дні 110,85 грн.,Доплата за вичитані години - 65,10 грн. Всього:175,95 грн. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено факту оплати праці позивача у розміні, меншому ніж визначено трудовим договором, як і не встановлено факту роботи позивача за сумісництвом, виконанні робіт різної кваліфікації, суміщення професій, виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, роботи в понадурочний час, у святкові та вихідні дні, у нічний час, що зобов'язувало б керівника підприємства здійснювати оплату праці понад встановленого при укладенні трудового договору розміні. Тому, суд приходить до виснвоку, що відповідачем не порушено прав позивача, і з цих підстав в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки у задоволенні позову слід відмовити, а позивач ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed