Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

13 листопада 2020 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 04 лютого 2016 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт та надано у користування кредитну картку. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 11000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Відповідач свої обов`язки належним чином не виконує, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 18 жовтня 2020 року в сумі 25410,45 гривень, яка складається з: 13680,10 гривень заборгованість за тілом кредиту, 3912,58 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625, 7817,77 грн. нарахована пеня, а також судовий збір у сумі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак разом із позовною заявою суду було надано клопотання про розгляд справи без його участі, а також зазначено, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. (а.с. 6) Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що вона дійсно отримувала кредит у банку, проте через надмірне нарахування відсотків, вона не змогла погасити кредит у повному обсязі. Крім того, пояснила, що в неї згорів будинок, вона сама хвора та має на утриманні німу онуку. З метою погашення заборгованості вона позичила кошти та здійснила погашення у сумі 5000 грн., а також зверталась до банку з проханням зменшити суму нарахованих відсотків та пені, однак банком було відмовлено. Просила суд зменшити розмір заборгованості за кредитом. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. (а.с.16). У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. За вказаним договором банком 04 лютого 2016 року було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача та надано у користування кредитну карту № [NUMBER] , що відображено у відповідній довідці, наданій позивачем (а.с. 14) Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] , відповідачу 04.02.2016 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн., який 29.05.2017 було збільшено до 9000 грн., 30.08.2017 збільшено до 11000 грн. та 15.11.2018 зменшено до 0,00 грн. (а.с. 15) Фактичне використання відповідачем [PERSON] кредитних грошових коштів в межах встановленого кредитного ліміту підтверджується випискою про рух грошових коштів та здійснених операцій по картковому рахунку на ім`я [PERSON] , відкритому за договором б/н станом на 20.10.2020 року (а.с. 83-87) Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 18 жовтня 2020 року становить 25410,45 гривень, яка складається з: 13680,10 гривень заборгованість за тілом кредиту, 3912,58 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625, 7817,77 грн. нарахована пеня. (а.с. 9-13) На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк, яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за кредитним договором; довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну кредитного ліміту, роздруківку про рух грошових коштів по картковому рахунку, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з умов та правил надання банківських послуг, копія паспорта відповідача, відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), Банківська ліцензія. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Проте, у анкеті-заяві [PERSON] від 04 лютого 2016 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти за користування кредитом та пеню. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04 лютого 2016 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток Універсальна, 30 днів пільгового періоду та витяг з Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів і Умов та правила розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (04 лютого 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13 листопада 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток Універсальна, 30 днів пільгового періоду та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 лютого 2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічних висновків дійшла й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19. Крім того, відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі, їх розмір і порядок нарахування, посилався на зміни внесені 01.03.2019 року до п. 2.1.1.2.12. Умов та правил надання банківських послуг, за якими у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України відсотки встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Разом з тим, матеріали справи не містять даних про те, що відповідач ознайомилась зі змінами до п. 2.1.1.2.12. Умов та правил надання банківських послуг від 01.03.2019 року щодо нарахування відсотків за ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд» та що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення процентів, розрахованих по ст. 625 ЦК України, та пені не підлягають задоволенню. В той же час, судом достовірно встановлено, що відповідач фактично отримувала грошові кошти за договором б/н від 04.02.2016 у межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] за вказаним договором. При цьому, відповідач не заперечувала факт користування грошовими коштами у межах встановленого кредитного ліміту, та здійснювала відповідне погашення заборгованості, про що зазначила у судовому засіданні. Крім того, суд звертає увагу, що майновий стан відповідача, на який вона посилається не може бути підставою для звільнення останньої від виконання обов`язку з повернення фактично отриманих кредитних грошових коштів. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом у розмірі 13680,10 гривень, та відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційного розподілу судового збору, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1131,64 гривень.

Outcome: partial