overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

13 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 10 липня 2015 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 13 лютого 2017 року був розірваний. За час перебування у шлюбі в них 18 жовтня 2015 року народився син [PERSON]. Відповідач надає незначну матеріальну допомогу на утримання дитини, виїжджає на сезонні роботи і має можливість надавати таку допомогу в більшому розмірі. Просить стягувати із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., але не менше мінімуму встановленого державою, щомісячно, починаючи з часу подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Позивач до судового засідання подала заяву про зміну позовних вимог, де просить стягувати аліменти в мінімальному розмірі. Позивач в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала повністю і просить стягувати із відповідача аліменти на утримання сина в мінімальному розмірі щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач змінені позовні вимоги визнав і пояснив, що крім сплати аліментів він надає матеріальну допомогу по мірі можливості. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджується його свідоцтвом про народження (а.с. 3 зворот), а перебуває він на утримані позивача про що [PERSON] не заперечує. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 20176 рік» № 1801-VІІI від 21.12.2016 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум становить 1355 грн., що 30 % становитиме 406 грн. 50 коп. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, відповідача, який інших, крім сина [PERSON], дітей не має, не працює, суд у відповідності до вимог ст. 184 ч. 1 СК України, визначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

13 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 січня 2000 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 січня 2000 року, актовий запис № 15 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

13 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У судове засідання сторони не зявилися, у письмових заявах позивач та відповідач просили справу розглядати за їхньої відсутності, позивач просила позов задовольнити, відповідач позов визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням вимог частини четвертої ст. 174 ЦПК України та розяснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1993 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи обовязок батька утримувати неповнолітню дитину, працездатність відповідача, стан здоровя та матеріальне становище як дитини, так і батька, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, а також визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

13 лютого 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 15 серпня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 15 серпня 2013 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 350. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із Пруткевич на [PERSON]. Від шлюбу сторони дітей не мають. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

13 лютого 2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 12 лютого 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату,час та місце слухання справи повідомлявся скудо належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 12 лютого 2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

13 лютого 2017 року позивачка придбала у відповідача [PERSON] за договором купівлі - продажу житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] заплативши 2 000 ( дві тисячі ) гривень. На виконання зазначеного договору купівлі - продажу позивачка передала відповідачу гроші, а він передав їй розписку про отримання грошей. Проте, відповідач відмовився посвідчити нотаріально договір купівлі - продажу будинку, пояснюючи що він не може поїхати до нотаріуса через стан свого здоров'я і що нотаріально посвідчити договір можна буде в будь - який час пізніше. З моменту укладення договору, умови якого вона виконала повністю, вона користується зазначеним будинком, сплачує належні платежі, а документація на будинок залишається не переоформленою на її ім'я, так як відповідач не з'являється до нотаріальної контори. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі - продажу будинку є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією паспорту [PERSON] ( а.с. 4 - 5 ), копією розписки [PERSON], кошти отримав в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 6 ), копією технічної документації на житловий будинок в [ADDRESS] ( а.с. 12 - 15 ). Позивачка володіє придбаним будинком та користується, оскільки мешкає в ньому, сплачує вартість комунальних послуг та утримує будинок в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

13 лютого 2017 року позивач ПАТ ОТП Банк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 19.02.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-D00/011/2007, згідно даного договору останній отримав кредит в розмірі 58\~800,00 дол. США. Однак, станом на 22.12.2016 року відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість в розмірі 11\~408,90 дол.США. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 11\~408,90 дол.США та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. За таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-D00/011/2007, згідно даного договору останній отримав кредит в розмірі 58\~800,00 дол. США. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 22.12.2016 року утворилася заборгованість, яка складається з 10\~058, 72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.12.2016 року становить 265\~845, 60 грн. заборгованість по сплаті кредиту та 1350,18 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.12.2016 року становить 35 684,39 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» підлягають задоволенню. Також з відповідачів відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 4\~522 грн. 95 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

13 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 23966 грн. 85 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит в сумі 9232 грн. 04 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував у звязку з чим станом на 24 січня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 23966 грн. 85 коп., з якої 7420 грн. 92 коп. - заборгованість за кредитом, 5072 грн. 85 коп. заборгованість по процентам, 8014 грн. 41 коп. заборгованість за пенею та комісією, 3458 грн. 67 коп. - штраф, що підтверджується розрахунком (а/с 4). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

13 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 25074 грн. 78 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався через оголошення у пресі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував у звязку з чим станом на 31 січня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 25074 грн. 78 коп., з якої 1338 грн. 45 коп. заборгованість за кредитом, 18700 грн. 54 коп. заборгованість по процентам, 3365 грн. 56 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1170 грн. 23 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4-5). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати, повязані з оголошенням у пресі про виклик відповідача у судове засідання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved