Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

14.07.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.03.2009 року між сторонами було зареєстровано шлюбу в Другому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №123. Від шлюбу вони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у позивача третій, у відповідача перший. В березні 2015 року між сторонами були припинені подружні стосунки, відповідач зібрав свої речі та став мешкати окремо без поважних причин. За час спільного проживання позивач переконалась, що немає спільних інтересів з відповідачем, між ними було втрачено почуття кохання та взаєморозуміння, постійні сварки та скандали робили їх спільне життя неможливим. Відповідач застосовував до неї психологічне та фізичне насильство, зраджував їй, виявляв неповагу до її сина від першого шлюбу, матеріально родину не забезпечував. Позивач неодноразово намагалась наладити подружні стосунки, однак до позитивного результату це не призвело, та вона переконалась, що поновлення їх сімейних стосунків неможливе, так як це буде істотно порушувати її законні права та інтереси. На примирення позивач не згодна, майнового спору між ними не має. Просить суд шлюб, зареєстрований 14.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] у Другому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №123 розірвати, поновивши позивачу дошлюбне прізвище «Нікіфорова». Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 14.03.2009 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №123. Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні погляди на сімейні відносини та відсутність взаєморозуміння. На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~\~судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved