Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

13.03.2018 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON]. 02.05.2018 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача-фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 13 червня 2018 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 13 червня 2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно поданої позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі 2500 грн., щомісячно до повноліття дітей. та стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з вересня 2012 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. На даний час вона з відповідачем припинила спільне проживання та ведення спільного господарства. Діти після припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин проживають разом з нею. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та не працює Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання не надає. В добровільному порядку вони не дійшли згоди щодо матеріального утримання дітей та її до досягнення дитиною трирічного віку , що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що відповідач купує продукти харчування, деякий одяг дітям, але грошових коштів на їх утримання не надає Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2012 року, що сторонами не заперечується В період спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких батьком дітей записаний відповідач. Судом встановлено, що на даний час, близько пів року тому, сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, що підтверджено сторонами. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку надає, але не регулярно та не в повному обсязі. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дітей. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. \~ \~Відповідно до\~ч.\~1.\~2\~ст.\~182\~СК України\~-\~ При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивач бажає отримувати аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі. А відповідач не заперечує ні проти способу стягнення аліментів. Ні проти розміру аліментів, визначених позивачкою, суд вважає що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей в єдиній твердій грошовій сумі 2500 грн. Дана сума з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 13.03.2018 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивачки, яка має дитину, що не досягла трирічного віку, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, з ним їхньої дитини, відповідно до частини другої-четвертої ст. 84, 86 і 88 цього Кодексу. Так як позивачка має дитину, якій не виповнилось три роки, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від відповідача до досягнення меншою дитиною трирічного віку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на дружину, суд враховує повне визнання відповідачем позовних вимог та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліментів твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, до досягнення меншою дитиною трирічного віку Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1409.60 грн. так як позивачем, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір», заявлено дві позовні вимоги. На основі ст. 91, 180, 181, 182, 183,184 СК України.

Outcome: approved