Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

12 листопада 2019 року позивач через представника звернулася до суду з вказаним позовом в якому проситьвизначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації або фактичного проживання. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем по справі в них є спільна дитина [PERSON] , 2013 року народження, а 26 травня 2015 року між сторонами укладено шлюб. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року № 650/1038/16-ц визначено місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] , а рішенням цього ж суду від 11 вересня 2017 року № 650/1092/17 шлюб між сторонами по справі розірвано. Позивач вказує, що не зважаючи на рішення суду яким визначено місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] , вона з початку 2019 року фактично проживає з матір`ю, у зв`язку з тим, що її батько веде антисоціальний спосіб життя, протягом 2017-2019 років притягувався до кримінальної відповідальності з приводу наркотиків, тобто проживання дитини з батьком суперечить її інтересам та не сприяє її розвитку, тому дитина фактично проживає з матір`ю, яка звернулася до суду з заявою про визначення місця проживання дитини. На судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що її донька [PERSON] проживає разом з нею з початку 2019 року де їй створено всі належні умови для проживання, зазначила, що батько дитини усунувся від її виховання, притягувався до кримінальної відповідальності за незаконне вирощування наркотичних засобів та щодо нього виносилася ухвала про закриття кримінального провадження у зв`язку з лікуванням відповідача від наркотичної залежності. Вважає, що подальше проживання дитини з батьком є неможливим, так як він веде антиморальний спосіб життя та є наркозалежним, що погано впливає на дитину. Також вказала, що не приймала участі у справі про визначення місця проживання дитини та дізналася про рішення суду з часом, у зв`язку з чим не мала можливості його оскаржити. Відповідач проти її волі забрав дитину від неї, однак в сім`ї відповідача дитину били та ображали. Відповідач бив і її. На даний час дитина почуває себе дуже добре, ходить у дитячий садок, вона постійно опікується станом її здоров`я. Вона разом з чоловіком забезпечені та здатні опікуватись трьома її дітьми, які проживають разом з нею. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. На судовому засіданні адвокат Фінкевич В.Г. позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити, пояснивши, що обставини виховання дитини з моменту ухвалення рішення суду про визначення місця проживання дитини вперше змінилися, у зв`язку з чим з метою забезпечення найкращих інтересів дитини її місце проживання слід визначити з матір`ю, при тому, що дитина себе добре почуває, ходить до дитячого садка, нею опікуються та для неї у позивача створені належні умови для проживання. Поведінка відповідача, який схильний до протиправної поведінки та втратив інтерес до дитини, про що свідчать його дії, говорять про невідповідність інтересам дитини проживання її разом з відповідачем. На судовому засіданні [PERSON] не висловив своєї конкретної позиції стосовно вирішення позовних вимог та вказав, що йому необхідно відвідати лікаря невропатолога та психолога разом з дитиною і отримати висновок, оскільки вважає, що мати дитиною не опікується та не за мається її психічним станом. Крім того, позивачка переховує дитину та не повідомляє її дійсне місцезнаходження. Вказав, що ніколи не заперечував проти того, щоб мати спілкувалась з дитиною, підстав позбавляти її батьківських прав не було. Після того, як він був засуджений до адміністративного арешту спілкувався з представниками органів опіки та піклування з питання влаштування дитини до дитячого будинку, однак дитину забрала мати, яка її не повернула після того як він відбув покарання. Будь-яких дій спрямованих на повернення йому дитини він не вчиняв. На даний час не є наркозалежним, а за фактом вирощування конопель він не винен, оскільки цього не здійснював, а лише забув вирвати рослини, які самі росли. Дитину та дружину він ніколи не бив та не ображав. На судовому засіданні представник Великоолександрівської районної державної адміністрації Харіна І.В. при вирішенні справи поклалася на розсуд суду, пояснивши, що можливо обставини на час розгляду справи щодо участі у вихованні дитини з боку матері змінилися порівняно з тими, які мали місце під час ухвалення попереднього рішення суду щодо місця проживання дитини. На той час мати не йшла на контакт та дитиною не займалася. Про факти побиття дитини да позивача їй не відомо. Представник Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, надавши при цьому висновок, який просив врахувати при винесенні рішення. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області. Зазначені особи перебували у шлюбі з 26 травня 2015 року по 11 вересня 2017 року, що підтверджується актовим записом про шлюб № 15 від 26 травня 2015 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2017 року, яке набрало законної сили 22 вересня 2017 року. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 07 жовтня 2016 року, визначено місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Відповідно до мотивувальної частини рішення позивач участі при розгляді справи не приймала, пояснень не надавала. Протягом 2017-2019 років відповідач притягувався до кримінальної відповідальності, від виховання дитини самоусунувся, дитина з початку 2019 року проживає з позивачем. Такі обставини вбачаються з ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2017 року, яка набрала законної сили 27 березня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України. Згідно з ухвалою встановлено факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, а зі змісту виписного епікризу медичної картки стаціонарного хворого № 812/17 від 19.12.2017 року вбачається, що обвинувачений [PERSON] страждав на наркоманію, що виражалось в фізичній залежності, яка була викликана полегшенням проявів хвороб під дією канабісу. Обвинувачений систематично вживав канабіс, для запобігання чому звернувся та пройшов лікування у спеціалізованій Комунальній установі «Обласному наркологічному диспансері» Херсонської обласної ради в стаціонарному відділенні в період часу з 13.12.2017 року по 19.12.2017 року. Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05 лютого 2019 року, який набрав законної сили 11 квітня 2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України (незаконне вирощування конопель в кількості від десяти до п`ятдесяти рослин) і призначено йому покарання за цією статтею у вигляді трьох місяців арешту із взяттям під варту в залі суду. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області 09 грудня 2019 року [PERSON] проживає на території Благовіщенської сільської ради разом з чоловіком та трьома малолітніми дітьми. За час проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони, що узгоджується з характеристикою відносно [PERSON] від 27 серпня 2019 року, характеристика відносно чоловіка [PERSON] від 27 серпня 2019 року вказує, що останній за місцем проживання також зарекомендував себе з позитивної сторони. За час проживання позивачки на вказаній території скарги від сусідів на поведінку та спосіб життя останньої не надходило, громадський порядок вона не порушувала. Позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення райдержадміністрації та отримує допомогу при народженні дитини. Умови проживання задовільні, в будинку охайно, прибрано, температурний режим в оселі задовільний, опалення пічне і є запас дров. Дитина має окрему кімнату де є окреме місце для сну та необхідні меблі для занять. Дитина забезпечена одягом, взуттям та іграшками. Під час відвідування уповноваженими особами сім`ї позивачки проведено бесіду з дитиною, яка комфортно та впевнено відчуває себе в родині матері та залюбки грається з молодшим братиком. На питання «чи хотіла би вона повернутися до батька» дитина відповіла «ні», «бо вини мене ображали та били». Орган піки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] створені належні умови для проживання дитини, та виходячи з інтересів самої дитини і враховуючи, що дитина почуває себе в родині позивачки комфортно та впевнено, дитина відвідує дитячий садок, вважає за можливе з метою забезпечення найкращих інтересів дитини визначити місце проживання останньої з матір`ю. Відповідно до висновку виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`яно-Дніпровського району Запорізької області від 04 грудня 2019 року та Акту обстеження умов проживання від 27 серпня 2019 року та 28 листопада 2019 року стан будинку відповідає загальноприйнятим санітарно-гігієнічним нормам, житлово-побутові умови сприятливі для проживання та виховання дітей. [PERSON] за [PERSON] здатні та спроможні добросовісно виконувати батьківські обов`язки з виховання дітей та догляду за ними. Відповідно до довідки сімейного лікаря від 03 жовтня 2013 року [PERSON] має належне здоров`я та здатна виховувати дітей. Згідно з довідкою Благовіщенської сільської ради від 08 жовтня 2019 року № 1137 [PERSON] , [INFO] , зарахована в дитячий навчальний заклад «Пролісок» Благовіщенської сільської ради з 07 жовтня 2019 року. Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Кам`янсько- Дніпровської райдержадміністрації від 04 грудня 2019 № 4462 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення райдержадміністрації та отримує допомогу при народження дитини. Також про належне матеріальне забезпечення позивача свідчить наявність у її власності однокімнатної квартири в смт. Кар`єрне Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав за реєстраційним номером 33495578. Разом з тим відповідно до висновку та складеного акту обстеження умов проживання від 28 листопада 2019 року складених Великоолександрівською районною державною адміністрацією при обстеженні умов проживання батька дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що батьком дитини створено належні умови для виховання та розвитку дитини, а саме, відведено окрему кімнату з облаштуванням її необхідними меблями, іграшками та речами повсякденного вжитку. [PERSON] приділяв належну увагу дитині, остання відвідувала дошкільний навчальний заклад. Після проходження служби в АТО у [PERSON] з`явилися проблеми зі здоров`ям в зв`язку з чим він часто проходить реабілітацію. Так при винесенні вказаного висновку як підсумок в ньому зазначено, що Великоолександрівська районна державна адміністрація враховуючи всі обставини просить суд вирішити питання щодо місця проживання дитини на власний розсуд з урахуванням інтересів дитини та ставлення батьків до неї. Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції). Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У ст.2 Протоколу №4 до Конвенції «Про захист прав людина і основоположних свобод» передбачено, що кожна, яка законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування та свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, щодо підтримки ідеї про те, що в усіх рішеннях, які стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечить інтересам дитини, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, віку дитини, умов проживання дитини, її бажання жити з матір`ю, здоров`я батьків дитини зокрема матері, яке є добрим та таким що дає змогу виховувати дітей та складне здоров`я батька і як наслідок його часте лікування, їх матеріального забезпечення, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню, що буде відповідати в першу чергу інтересам дитини, а як наслідок і інтересам батьків дитини. При цьому, суд зазначає, що фактично даним рішенням місце проживання [PERSON] , [INFO] , визначене рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року № 650/1038/16-ц змінюється з місця проживання з батьком на місце проживання з матір`ю. Одночасно, суд враховує, що відповідач після відбування покарання відповідно до вироку Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05 лютого 2019 року у виді трьох місяців арешту не вчинив жодних заходів щодо повернення дитини, місце проживання якої було визначено разом з ним, чим не виконав покладений на нього обов`язок щодо забезпечення належних умов проживання дитини у відповідності до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 вересня 2016 року та вимог СК України, з урахуванням його позиції щодо неналежного відношення мати до дитини. Своєю поведінкою відповідач як батько не проявив належної уваги до дитини, що при цьому було здійснено матір`ю дитини, яка вжила усіх заходів для забезпечення найкращих інтересів дитини за умов, що склалися. Посилання відповідача на те, що позивачка приховує дитину та не приділяє належної уваги її здоров`ю спростовуються вищенаведеними доказами, відповідно до яких місце та умови проживання дитини достеменно встановлені уповноваженими представниками компетентного органу та за здоров`ям дитини здійснюється постійний і належний медичний контроль. Відповідач не надав доказів на підтвердження повідомлених ним обставин та не наполягав під час розгляду справи про необхідність повернення дитини до нього. Про такі наміри відповідач не повідомив і органи опіки та піклування Великоолександрівської РДА при складенні нею висновку. При вирішенні спору суд також врахував, що за встановлених обставин та звикання дитини до інших умов життя, знаходження її в комфортному для неї соціальному середовищі, перебування у дошкільному дитячому закладі із визначеним колом вихователів, за відсутності протилежних аргументів, різка зміна оточуючої обстановки та залишення за батьком активної ролі у її вихованні, який до цього не прагне, не відповідатиме найкращим інтересам дитини та може призвести до створення для неї негативних факторів у подальшому вихованні та розвитку. Судовий збір суд розподіляє відповідно до приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України та повністю покладає на відповідача. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved