Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

13.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який на даний час між ними розірваний. Від цього шлюбу у них народилася зазначена дитина. Однак від дня народження відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не створює для своєї дитини необхідних умов для проживання і виховання. Як наслідок вихованням дитини займається інший чоловік, з яким вона на цей час фактично створила нову сім'ю. Відповідач же, за твердженням позивачки, повністю самоусунувся від виконання свої батьківських обов'язків. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали і підтвердили викладені в позовній заяві обставини. Представник третьої особи та прокурор в судовому засіданні погодилися з позовом та вважали, що він підлягає задоволенню. Відповідач в судове засідання не з'явився. При цьому останній подав заяву про визнання позову, в якій також клопотав про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши в судовому засіданні пояснення присутніх сторін та інших учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивачка та відповідач з 23.07.2010 року перебували в шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.11.2012 року. Від цього шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. (а.с. 7, 36) При розгляді цивільної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню свого малолітнього сина, оскільки він не піклується про його стан здоров'я, розвиток, навчання, виховання, а також не забезпечує необхідний догляд і матеріальне утримання. Зокрема це виразилася в тому, що відповідач повністю самоусунувся від виконання покладених на нього ст. 150 СК України обов'язків. У зв'язку з цим відповідач постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.03.2013 року визнаний винним за ст. 184 ч. 1 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. (а.с. 37) Не зважаючи на це відповідач не змінив свого ставлення до дитини та батьківських обов'язків. Як наслідок дитина проживають з позивачкою і обов'язки по вихованню дитини фактично здійснює [PERSON], з яким позивачка фактично утворила нову сім'ю, та від якого вона має дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 44) Отже, наведені обставини свідчать про наявність в діях відповідача стійкої і систематичної безвідповідальної поведінки по відношенню до своєї дитини, а також нехтування своїми батьківськими обов'язками. У своєму висновку Миколаївська райдержадміністрація Миколаївської області як орган опіки та піклування, і третя особа по справі вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. (а.с. 19) Ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України визначено, що батько може бути позбавлений батьківських прав якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Визначена законом обставина знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні. Також суд бере до уваги і визнання відповідачем позову. Відтак вищенаведені обставини в силу ст. 61 ч. 1 ЦПК України не підлягають окремому доказуванню. Крім того, згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заява відповідача про визнання позову, яка подана до суду, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, за викладених обставин, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO], є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки, а також держави належить стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved