Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

13 серпня 2018 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням (квартирою), який мотивує тим, що вона є власником квартири за адресою: м.Луцьк, вул. Федорова, 6/7, згідно договору дарування квартири №844 від 06 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] В даному житловому будинку зареєстровані наступні особи, які є відповідачами в даній справі: мати [PERSON], [INFO] та сестра [PERSON], [INFO]. Однак, останні протягом останніх сімнадцяти років у вказаній квартирі не проживають. Дана обставина підтверджується характеристикою ДОП СП Луцького ВП ГУНП у Волинській області [PERSON] від 06.08.2018 року, з якої вбачається, що за вказаною адресою позивач проживає разом з чоловіком та двома доньками. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] протягом останніх сімнадцяти років за вказаною не проживають. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] особами, які втратили право на користування житловим приміщенням (квартирою), за адресою: м. Луцьк, вул. Федорова, 6/7. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, згідно з якою позов підтримує з мотивів, наведених у позовній заяві, не заперечував щодо винесення заочного рішення . Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані їм повідомлення та повідомлення на сайті судової влади (вих.№40171 від 14.09.2018р.). Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, судом встановлено наступні обставини. Позивачу [PERSON], на праві приватної власності належить квартира у м. Луцьку по вул. Федорова, 6/7, згідно договору дарування квартири №844 від 06 липня 2017 року, якою, в силу\~ст.41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебувають на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [INFO], що випливає з довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17.07.2018 року Судом встановлено, що відповідачі не проживають у вказаній вище квартирі протягом останніх сімнадцяти років, що підтверджується характеристикою ДОП СП Луцького ВП ГУНП у Волинській області [PERSON] від 06.08.2018 року. Статтею 319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК\~України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень ч. 1\~ст. 405 ЦК\~України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення. За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 704,80грн. судового збору, по 352,40грн. з кожного відповідача в користь позивача.

Outcome: approved