Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

13 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В позовній заяві зазначив, що згідно рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2012 року він сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], який є інвалідом дитинства, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка з сином проживає в його будинку, отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда, а він змушений проживати у сестри. За цей період став інвалідом другої групи та отримує мінімальну пенсію в розмірі 949 грн., яку витрачає на ліки, а тому опинився за межею бідності. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2012 року до стягнення з нього на користь [PERSON] на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його доходів, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач спроможний сплачувати аліменти в первісному розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2012 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 6 ). Відповідачка проживає з сином в будинку [ADDRESS], який належить позивачу на праві власності, та отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда ( а. с. 7, 8 ). Позивач проживає в будинку сестри [ADDRESS] та ніде не працює, оскільки йому встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання та призначена пенсія по інвалідності в розмірі 949 грн., значну частину якої він витрачає на лікування ( а. с. 4, 9, 10, 11, 13-18 ). Згідно ч.2 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з приписів цієї норми, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, оскільки внаслідок встановлення платнику аліментів другої групи інвалідності, погіршився його матеріальний стан, який цілком залежить від пенсії по інвалідності, що є єдиним джерелом його доходів, а тому розмір аліментів слід зменшити з 1/4 до 1/6 частки всіх видів його заробітку ( доходу ), а не до 1/8 частки як про це просить позивач. У відповідності з ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільненні від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial