Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

14.04.2020 року заявник [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із заявою в порядку окремого провадження в якій просила видати обмежувальний припис, а саме: - видати обмежувальний припис відносно [PERSON] (РПОКПІІ [NUMBER] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] ) - видати обмежувальний припис відносно [PERSON] (РПОКПІІ [NUMBER] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] ) - визначити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на нього обов`язок в усуненні перешкод у користуванні [PERSON] майном, за адресою [ADDRESS] , а саме не перешкоджати в доступі та надані послуг з постачання електроенергії, води та газопостачання в будинок за адресою [ADDRESS] . - визначити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на нього обов`язок в усуненні перешкод у користуванні [PERSON] майном, за адресою [ADDRESS] , а саме не перешкоджати в доступі та надані послуг з постачання електроенергії, води та газопостачання в будинок за адресою [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що 22 вересня 2001р. між нею та [PERSON] укладено шлюб, який Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області № 569/10199/18 від 26.02.2019 року був розірваний. Зазначає, що за час спільного життя подружжя набуло майно яке є спільним сумісним майном. Зазначає, що станом на день подання даної заяви вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Однак в травні 2018 року вона дізналась, що її чоловік [PERSON] з метою уникнення поділу майна проти її волі та згоди відчужив все майно яке перебувало у спільній сумісній власності на користь свого батька [PERSON] , що стало підставою для відкриття кримінального провадження № 12018180010004743 від 07.08.2018р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Вказує, що вона являється інвалід III групи. 27.12.2016 р. для неї здійснено хірургічне втручання. Після операції відповідач [PERSON] почав постійно ображати її, вчиняв конфлікти, поводив себе агресивно. Через деяких час [PERSON] покинув місце проживання за адресою [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] вчинено ряд протиправних дій проти неї які слід кваліфікувати як дії спрямовані на вчинення домашнього насильства зокрема: 05.02.2020 року зареєстровано кримінальне провадження №12020180010000746 за ч.1 ст. 289 КК України, [PERSON] здійснив викрадення автомобіля марки Volkswagen Golf реєстраційний номер [NUMBER] , , який на праві приватної власності належить їй, щоб позбавити її будь-якого джерела доходу. [PERSON] знаючи, що за адресою [ADDRESS] проживає вона онкохвора навмисно та з метою вижинання її з вказаного будинку здійснено дії спрямовані на відключення елетропостачання, води та газу в зазначений будинок у зв`язку з чим, вона повторно звернулась в правоохоронні органи з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Вказує, що як наслідок, з 21.02.2019р. вона не має змоги проживати в будинку за адресою [ADDRESS] так, як через протиправні дії [PERSON] та [PERSON] перекрито постачання електроенергії. У зв`язку з цим змушена звернутися до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні заявниця та її представник просили про задоволення своєї заяви, додатково вказала, що вона сплачує комунальні платежі частинами, оскільки більше не має змоги. По мірі можливості здійснить оплату заборгованості за інші комунальні послуги. Вказує, що боргу по постачанню електроенергію в неї немає. Заінтересована особа [PERSON] , в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, пояснив суду, що власником будинку є його батько, та оскільки заявниця там проживає та не здійснює оплату за комунальні послуги, він був вимушений звернутись до комунальної установи про припинення електропостання. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвоката Жуковський О.В. в судовому засіданні вимоги заяви не визнав та просив суд відмовити в її задоволення. Вказав, що власником будинку де проживає заявниця є його довіритель, він здійснював оплату за борги по комунальних послугах. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши сторін, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до наступного висновку. Статтею 350-2ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 Закону України«Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст.1 Закону України«Про запобіганнята протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст.26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст.350-4ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно зі ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України«Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису [PERSON] , не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами. В матеріалах справи міститься інформація щодо звернення [PERSON] до правоохоронних органів з приводу вчинення заінтересованою особою шайрайстава ч. 1 ст. 190 КК України, та з приводу викрадення автомобіля за ч.1 ст. 289 КК України. Також з самої заяви про видачу обмежувального припису убачається, що власником будинко володіння за адресою [ADDRESS] є заінтересована особа [PERSON] . [PERSON] пояснив, що за згодою власника звернувся до установи електропостачання, оскільки йому стало відомо про втручання в електролічильник та заборгованість за комунальні послуги. З пояснень сторін убачається, що з приводу будинковолодіння по [ADDRESS] на розгляді перебувають цивільні спори, стороною яких є як заявник так і заінтересовані особи. Щодо проникнення в будинок і заміну замка [PERSON] пояснив, що він як довірена особа власника не міг потрапити до будику, сам викликав працівників поліції та свідків, в подальшому щоб не залишати будинок без догляду замінив замок. Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованими особами відносно заявниці, настання наслідків його вчинення, суд приходить до висновку що в задоволені заяви про видачу обмежувального припису необхідно відмовити.

Outcome: dismissed