Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

13.11.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16.08.2002 року, актовий запис № 1192. Від шлюбу мають спільну повнолітню дитину - сина [PERSON], 2011 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинили своє існування з 2016 року, спільне господарство не ведеться. В сім»ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між ними втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння. Подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає не можливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір»ю. Примирення між ними неможливе. У підготовче судове засідання позивач не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у підготовче судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки учасники справи у судове засідання не з»явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 16.08.2002 року укладений шлюб, який зареєстрований Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 1192. Прізвища чоловіка та дружини після одруження: «[PERSON]» (а.с. 3). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Оскільки вимог про відшкодування з відповідача судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено,

Outcome: approved