Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

14.07.2015 Могилів-Подільський міжрайонний прокурор в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна, в якому просить накласти заборону на відчуження належної неповнолітній [PERSON] квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 12.05.2010 за позовом Могилів-Подільської міжрайонної прокуратури в інтересах малолітньої [PERSON] її батька [PERSON] позбавлено батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №157 від 27.05.2010 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно свідоцтва про право власності на житло за [PERSON] зареєстровано квартиру [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №386 від 18.12.2013 «Про призначення опіки над житлом дитини» призначено законного представника [PERSON] опікуном над житлом, що належить [PERSON] проте, рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 12.05.2010 щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав, питання щодо накладення заборони на відчуження майна чи житла дитини не вирішено. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і з підстав, вказаних у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю. Неповнолітня [PERSON] позов підтримала. Представник відділу у справах сім'ї, дітей та молоді МЦ СССДМ Могилів-Подільської міської ради не заперечує проти задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Не заперечує проти накладення заборони на відчуження квартири. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 12.05.2015 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 157 від 27.05.2010 [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та рішенням № 156 від 27.05.2010 [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання в прийомну сім'ю [PERSON] (а.с.8-10). Рішенням виконавчого комітету №386 від 18.12.2013 [PERSON], яка є прийомною матір'ю неповнолітньої [PERSON], в [ADDRESS], призначено опікуном над житлом, що належить неповнолітній [PERSON], згідно з свідоцтва про право власності на житло №8155 (а.с.11-12). Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Також вказана норма дублюється і в ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 та частиною 1 статті 248 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Оскільки питання про накладення заборони на відчуження житла дитини не було вирішено у рішенні суду від 12.05.2010 про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки, тому позовні вимоги є обґрунтованими та обумовленими об'єктивною необхідністю захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 52 Конституції України виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування покладається на державу. З огляду на зазначені норми прокурор представляє інтереси неповнолітньої дитини відповідно до вимог закону (ч.2 ст.121 Конституції України). На підставі викладеного,

Outcome: approved