Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

13.06.2014р. до суду звернувся [PERSON] до [PERSON], де просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок № 37, загальною площею 46,2кв.м., з прибудинковими спорудами, який розташований по вулиці Шевченко у місті Докучаєвську Донецької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що є сином [PERSON], якому за життя належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батька, його сестра [PERSON] звернулась до державної нотаріальної контори з приводу оформлення прав на спадщину, зокрема на житловий будинок, на що отримала відмову з посиланням на відсутність правовстановлюючого документа на нього. Оскільки на момент смерті він постійно проживав з батьком, то і прийняв спадщину та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому вимушений звернутись до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав та інтересів /а.с. 2/. Предмет та підстава позову, а також розмір позовних вимог не змінювались. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, позов визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 5 ЦК України визначає, що до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. За змістом норм розділу УП спадкового права ЦК України у редакції 1963р., спадковим майном є майно, яке на праві приватної власності належало спадкодавцю на час його смерті. Відповідно до частини 1 статті 524 ЦК України, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно статті 527 ЦК України, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Частиною 1 статті 529 ЦК України визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 548 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Судом встановлено, що відповідно до виписки з рішення виконкому Докучаєвської міської Ради депутатів трудящихся Ольгінського району Сталінської області від 26.01.1957р., [PERSON] відведено земельну ділянку розміром 1200кв.м. /а.с. 6/. Згідно Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 15.08.1957р., посвідченого 27.06.1958р. нотаріусом Ольгінської нотаріальної контори Сталінської області Зелінською А.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2452, [PERSON] надано в безстрокове користування земельну ділянку по [ADDRESS] в м. Докучаєвську, загальною площею 1200кв.м. згідно плану земельної ділянки /а.с. 7/. Дана земельна ділянка виділялась для будівництва на ній жилого будинку, який фактично був збудований у 1946 році, про що свідчить зазначене рішення та договір. Нумерацію жилого будинку по вул. Шевченко [ADDRESS] змінено на № 37, що підтверджується листом за вих. № 118 від 27.03.2014р. за підписом начальника Комунального підприємства «Волноваське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] /а.с. 5/. 14.11.1960р. домоволодіння за адресою: [ADDRESS], було проінвентаризовано на ім'я [PERSON], про що свідчить Технічний паспорт на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 24.07.2013р. /а.с. 12-18/. [INFO]. [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть за [NUMBER], виданим 20.01.2001р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області /а.с. 8/. Правовстановлюючі документи на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] оформлені не були. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження за [NUMBER], виданим повторно 06.01.2005р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області /а.с. 19/. Він же з 06.09.1996р. у передбаченому законом порядку зареєстрований та фактично проживає за адресою: Донецька обл., [ADDRESS], про що свідчить копія паспорту громадянина України за серією ВА 102585, виданого 05.09.1996р. Докучаєвським МВ УМВС України у Донецькій області /а.с. 4/, копія Домової книги для прописки громадян від 12.06.2007р. /а.с. 10-11/, та Картка прописки за формою А. Отже вказане свідчить, що на час смерті [PERSON] - належне йому домоволодіння було побудоване, але за життя правовстановлюючі документи їм не були отримані. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] і фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав в належному батьку домоволодінні та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. А тому позовні вимоги є обґрунтованими а такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved