Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

12 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 38880,31 доларів США, що за курсом 21.71 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2015 року складає 844091 грн. 53 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивач для погашення боргу по кредиту вилучив у нього 17.03.2010 року автомобіль Газ -3302-14, 2006 року випуску, на який було звернуто стягнення за рішенням суду як на предмет застави. Автомобіль мав пробіг до 70\~000 км, був у належно укомплектованому стані, проте транспортний засіб був проданий позивачем лише у 2013 році, що зменшило його вартість. Відповідач зазначив, що бачив свій автомобіль на стоянці позивача у розукомплектованому стані, а тому через зловживання позивача транспортний засіб був проданий за низьку ціну більше ніж через три роки після його вилучення. Також позивач просив застосувати строк позовної давності, так як кредит надавався на строк з 25.09.2006 року по 25.09.2010 року, а з даним позовом позивач звернувся у жовтні 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNKMAK00040010, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 8914,46 доларів США на купівлю автомобіля, а також у розмірі 2040,81 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,96% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У п.1.1 договору сторони передбачили, що кредитні кошти надаються на строк з 25.09.2006 року по 25.09.2010 року (а/с 8-9). 05 вересня 2006 року між сторонами було укладено договір застави автотранспорту, за умовами якого відповідач передав в заставу автомобіль ГАЗ 3302-14, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору від 25 вересня 2006 року № CNKMAK00040010 (а/с 77). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNKMAK00040010 від 25.09.2006 року, що укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] в розмірі 6104,13 доларів США звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки ГАЗ 3302-14, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу даного автомобіля ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу предмета застави будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ. При цьому у рішенні суду зазначено, що заборгованість станом на 24.03.2009 року складала 6104,13 доларів США, з якої 4329,82 долари заборгованість по кредиту, 15,34 долара заборгованість по відсотках, 1264,44 долара заборгованість за простроченим кредитом, 453,91 доларів заборгованість за простроченими відсотками, 3,23 долари пені та 37,32 доларів прострочена заборгованість по комісії. Для погашення цієї заборгованості було звернуто стягнення на предмет застави (а/с 83-85). Згідно акту прийому автомобіля позичальника [PERSON], складеного 17 березня 2010 року представником банку, заставлений автомобіль ГАЗ 3302-14, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був вилучений у відповідача та доставлений в банк (а/с 81). Представник позивача у своїй заяві від 05.04.2016 року зазначив, що кошти, отримані від реалізації предмета застави в сумі 2995,12 доларів США., що еквівалентно 23939 грн. 99 коп., були зараховані на рахунок відповідача, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру № 1 від 17.10.2013 року. Крім того, представник позивача вказав, що кошти від реалізації автомобіля було спрямовано на погашення відсотків по кредиту та пені, що підтверджується розрахунком, доданим до заяви. Проте, з даного розрахунку вбачається, що не зважаючи на те, що заочним рішенням суду було звернуто стягнення на предмет застави для погашення боргу в загальній сумі 6104,13 доларів США, з якої 4329,82 долари заборгованість по кредиту, 15,34 долара заборгованість по відсотках, 1264,44 долара заборгованість за простроченим кредитом, 453,91 доларів заборгованість за простроченими відсотками, 3,23 долари пені та 37,32 доларів прострочена заборгованість по комісії, проте кошти від реалізації автомобіля зараховані на погашення нарахованої на час зарахування коштів заборгованості по пені та відсотках, розмір яких був значно більшим ніж той, який існував на час розгляду справи про звернення стягнення на предмет застави. У звязку з цим позивачем взагалі не були зараховані кошти на погашення тіла кредиту, оскільки всі кошти були спрямовані на погашення нарахованої станом на жовтень 2013 року пені та відсотків. Як вказав позивач у своїй позовній заяві, свої зобовязання за договором відповідач належним чином не виконував у звязку з чим станом на 04 серпня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 38880,31 доларів США, з якої 4315, 59 доларів США - заборгованість по кредиту, 9310,16 доларів США заборгованість по процентам, 378,93 доларів США заборгованість по комісії, 24875,63 доларів США пеня, що підтверджується розрахунком (а/с 5-6). А згідно розрахунку на а.с.104-107 заборгованість відповідача станом на лютий 2016 року становить вже 43076,92 доларів США. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст. 267 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, подавши у 2009 році до суду позов про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргу за кредитним договором, по якому кошти надавалися відповідачу на строк до 25.09.2010 року. Отже, пред'явивши у травні 2009 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені шляхом звернення стягнення на предмет застави, позивач обрав такий спосіб захисту свого права, змінивши відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~строк виконання основного зобов'язання. Разом з тим, кредитним договором передбачено надання позичальнику коштів на строк з 25.09.2006 року по 25.09.2010 року. Статтею 257 ЦК України\~встановлена загальна позовна давність - три роки. Статтею 258 ч. 2 п. 1 передбачено, що до вимоги про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність - один рік. Як вбачається з матеріалів справи, строк повернення кредитних коштів становить до 25.09.2010 року. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом лише\~\~ 09.10.2015 року. Враховуючи те, що строк позовної давності для звернення до суду за захистом цивільного права та інтересу позивача сплив, а відповідач подав заяву про застосуваннгя наслідків пропуску строку позовної давності, а тому\~ позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed