Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

13 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про визнання незаконної відмови щодо зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язання зняти з реєстрації вказаних осіб. В обґрунтування вказаної позовної заяви посилався на те, що він звернувся із заявою до Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб з питання зняття з реєстрації осіб, зареєстрованих у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Проте йому було відмовлено у знятті з реєстрації вказаних осіб на підставі абз. 2 п. 11 Постанови КМУ № 207 від 02 березня 2016 року. Зареєстровані особи є родичами колишнього власника квартири. Наразі власником вищевказаної квартири є він. 15 вересня 2020 року до суду надійшли заперечення на позовну заяву відповідача Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради в особі директора Костромітіної С.В., в яких зазначено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , була придбана [PERSON] у приватну власність 08 лютого 2002 року відповідно до біржового контракту. Станом на зазначену дату чинним законодавством не було врегульовано відносини громадян щодо зняття з реєстрації попередніх власників новим власником нерухомого майна, ґрунтуючись на правовстановлюючих документах на право власності. Це стало можливим з 02 березня 2016 року, тобто з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру». Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, а ухвалою суду від 09 серпня 2019 року відкрите провадження по справі та призначене судове засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2019 року, залишеною без змін Постановою Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, закрите провадження по справі та роз`яснено право позивача на звернення з даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду. Постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 03 жовтня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 26 серпня 2020 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань від нього до суду не надходило. У позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явився. До суду надані заперечення в особі директора Костромітіної С.В., в яких остання просить розглядати справу з урахуванням наданих пояснень та без участі представника Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає підстави зняття з реєстрації місця проживання. Так, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Згідно статті 91 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови. Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207. Згідно п. 26 вказаних Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників. Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Згідно пункту 27 Правил працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві. Працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку: приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи; вносить відомості про зняття з реєстрації місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадову особу виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів; формує і вносить дані про зняття з реєстрації місця проживання особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про зняття з реєстрації місця проживання особи для її передачі до Реєстру відповідно до Порядку; оформляє і видає довідку про зняття з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 16, дітям, які не досягли 16 років, та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, а також вилучає раніше видану довідку про реєстрацію місця проживання для подальшого знищення; повертає особі або її представнику, адміністратору центру надання адміністративних послуг, представнику спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку документ, до якого внесені відомості про зняття з реєстрації місця проживання, довідку про зняття з реєстрації місця проживання, а також документи, які подавалися. Звертаючись до суду з вимогами про визнання незаконної відмови щодо зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язання зняти з реєстрації вказаних осіб, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження зазначених ним обставин. Так, у позовній заяві позивачем зазначено, що він є власником квартири [ADDRESS] , проте доказів на підтвердження зазначених обставин ним не надано. Крім того, відсутня відмова відповідача щодо зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що саме є предметом даного позову, а також не підтверджено факту звернення позивача з відповідною заявою. При цьому, до позовної заяви надана заява позивача [PERSON] на ім`я директора Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 10 травня 2019 року про його реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , із позначкою на зворотньому боці про відмову йому в цьому, яка не має жодного відношення до предмету позову. Суд зазначає, що позивач двічі не з`явившись у судове засідання, не скористався можливістю надання доказів особисто або шляхом надання до суду відповідного клопотання. У зв`язку з наведеним, суд позбавлений можливості встановити обставини справи, викладені позивачем у позовній заяві та перевірити їх відповідними доказами. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторонами не було заявлено жодних клопотань про витребування або забезпечення доказів. Враховуючи відсутність будь-яких доказів в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, за недоведеністю.

Outcome: dismissed