Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В позові просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дитини, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] повідомляє, що вона перебувала у цивільних відносинах з [PERSON] з 2014 року по 2015 рік. В період спільного проживання [INFO] у них народилась донька, [PERSON] . Позивачка вказує, що майже одразу після народження дитини позивачка з відповідачем припинили стосунки. [PERSON] переїхав проживати окремо. З того часу відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не цікавиться життям, здоров`ям, не здійснює необхідне матеріальне забезпечення дитини. [PERSON] не спілкується з донькою не надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, свідомо нехтуючи своїми обов`язками і на думку позивача позбавлення останнього батьківських прав відповідає інтересам дитини. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Долженко Оксана Миколаївна, позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, однак надіслав заяву у якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів не заперечував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ревенчук С.О. при розгляді справи покладалися на розсуд суду і врахування інтересів дитини. Суду надала висновок органу опіки та піклування, у якому викладено інформацію про неможливість надання чіткого висновку по даній справі, так як орган позбавлений був можливості заслухати аргументи та позицію [PERSON] щодо його усунення від батьківського піклування над донькою. Статтею 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не вбачає правових підстав для відмови у прийнятті визнання [PERSON] позову [PERSON] , так як воно не суперечить закону не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . (а.с.8). Згідно довідки від 02.09.2020 № 1632/ [NUMBER] [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає у м. Миргород. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2016 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідачем не спростовано факт нехтування своїми батьківськими обов`язками відносно дитини. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Outcome: approved