Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

14.11.2016 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 жовтня 2015 року померла її мати, [PERSON], якою за життя був складений заповіт, відповідно до якого все належне їй майно вона заповідала [PERSON] Так, після смерті матері, залишилося майно, яке складається з ? частки земельної ділянки загальною площею 4,2157 га, яка розташована на території Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, ? частки земельної ділянки, загальною площею 0,0500 га, яка розташована по вул. Брандта (Орджонікідзе), 55 в м. Фастів Київської області, ? частки земельної ділянки загальною площею 0,0936 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Брандта (Орджонікідзе), 55 в м. Фастів Київської області та ? частка квартири [ADDRESS]. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини згідно заповіту, проте їй було відмовлено, оскільки відсутній факт державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, а також у звязку з неможливістю встановити склад спадкового майна, яка саме частка у праві спільної часткової власності належить спадкодавцю. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на вищевикладені обставини, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення вимог, просить провести розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 02 жовтня 2015 року померла [PERSON], про що 02.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про смерть серії І-ОК № 353534 (а.с. 6). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким заповідала [PERSON] все належне їй майно, що зареєстрований в реєстрі за №1111 15.06.2015 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 7). Майно, що входить до складу спадщини, складається з: ? частини земельної ділянки, загальною площею 4,2157 га, яка розташована на території Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області; ? частини земельної ділянки, загальною площею 0,0500 га, яка розташована по вул. Брандта (Орджонікідзе), 55 в м. Фастів Київської області; ? частини земельної ділянки, загальною площею 0,0936 га, яка розташована по вул. Брандта (Орджонікідзе), 55 в м. Фастів Київської області; ? частини квартири [ADDRESS]. Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак листом від 05.07.2016 року нотаріусом відмовлено у вчинені заявлених дій, оскільки відсутній факт державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, а також у звязку з неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме: яка частка у праві спільної часткової власності належить спадкодавцю (а.с.16). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Згідно\~ст. 368, 370 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у правівласності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановленодомовленістюміж ними, законом або рішенням суду.\~\~ Відповідно до державного акта серії ЯК № 181103, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0936 га, що розташована в м. Фастів, Київської області\~по вул. Орджонікідзе, 55. Згідно державного акта серії ЯК № 181104, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0500 га, що розташована в м. Фастів, Київської області\~по вул. Орджонікідзе, 55. Враховуючи те, що земельні ділянки належали на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 12-15) та обставин, щоб вказували на інший розподіл часток між співвласниками щодо спільного сумісного майна на підставі домовленості між ними чи рішення суду, чи інших обставин у судовому засіданні не встановлено, слід визначити, що частки співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON]В на земельні ділянки, які розташовані по вул. Орджонікідзе, 55 в м. Фастів Київської області є рівними та складають кожному по 1/4 частки.\~ Крім того, згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається із свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,2157 га, яка розташована на території Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер 3224955600:03:003:0065. (а.с. 9), проте за життя нею не був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку. Отже, спадкодавець правомірно набула у власність зазначену земельну ділянку. Суд вважає доведеним, що позивачка є спадкоємицею за заповітом, тому має право спадкування земельних ділянок, але її право порушуються не визначенням часток у спільній сумісній власності на земельні ділянки, які розташовані по вул. Брандта (Орджонікідзе), 55 в м. Фастів Київської області, та відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, яка розташована на території Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, тому необхідним є визнати за позивачем право власності на ? частину цих земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом. Разом з тим, суд відмовляє у задоволені вимог про визнання права власності на? частини квартири [ADDRESS], з огляду на наступне. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На час розгляду справи в суді позивач до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на ? частини квартири [ADDRESS] не звертався і нотаріусом не виносилася постанова про відмову в оформленні права на спадщину. За таких обставин, позивачем не доведено наявність цивільно-правового спору, який би підлягав вирішенню судом, як того вимагає ч. 1 ст. 15 ЦК України, і до відмови нотаріусом позивачеві в оформленні права на спадщину вирішення судом питань про наявність у нього права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно є передчасним. На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial