Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

14 червня 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані вона та її доньки, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які з 2008 року за місцем реєстрації не проживають. Зазначає, що всі матеріальні витрати по утриманню квартири вона несе самостійно. Реєстрація відповідачів в квартирі створює перешкоди у здійснені права користування і розпорядження належним їй нерухомим майном. Ухвалою судді від 03 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.(а.с.3) Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена в установленому законом порядку. Відзив на позовну заяву не надала. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена в установленому законом порядку. Відзив на позовну заяву не надала. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали від 02 вересня 2019 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2006 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . (а.с.4-5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 05 вересня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу колишній дружині присвоєно прізвище [PERSON]. (а.с.9). Із акту перевірки паспортного режиму від 10.06.2019 вбачається, що відповідачі, доньки позивачки, з 2008 року за місцем реєстрації не проживають. (а.с.10). Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки інтереси позивача порушені, він не має змоги користуватися та розпоряджатися належним йому майном на свій розсуд. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved