overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

12 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 27 травня 2010 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, що призвело до припинення шлюбних стосунків з 2010 року. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2010 року, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

12 жовтня 2018 року [PERSON]П звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку - [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що з 24 квітня 2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З липня 2018 року час сторони проживають окремо, син проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач працює, на утриманні інших осіб не має. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №81. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні [PERSON] та «[PERSON]» відповідно /а.с. 3/. Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження /а. с. № 4/. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідками/а.с. 7, 8/. Згідно довідки з виконкому Благодатненської сільської ради [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] /а.с.9/. Згідно приписів ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення аліментів на її утримання є правомірними. При визначенні розміру аліментів на утримання позивача, суд враховує визнання позову відповідачем і вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд шлюб зареєстрований 16 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між ним та [PERSON] розірвати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 липня 2010 року сторони уклали шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось, в звязку з тим, що перестали розуміти один одного, фактично припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам, унеможливлює примирення з відповідачем. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спори про поділ майна та визначення місця проживання дитини відсутні. В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, якими позивач позов підтримав та просив його задовольнити, відповідач позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Розгляд справи просили проводити у їх відсутність. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №259. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 098802 виданим 16 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.7). Від шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 221582 виданого 19 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 6). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст.112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 липня 2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Вказувала, що подружнє життя не склалось, через сварки, конфлікти та непорозуміння, зневажливе ставлення відповідача до неї, як до жінки, як подружжя разом не проживають з липня 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд судом справи в підготовчому судовому засіданні без його участі, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 15\~липня 2012\~року зареєстровано\~шлюб відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану \~Полонського районного\~управління юстиції\~у Хмельницькій\~області,\~актовий запис\~№67,\~від якого\~мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та конфлікти, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу. З відповідача підлягає стягненню, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджено документально, згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач, [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 28 квітня 2012 року між нею та відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб. Мають одну спільну малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та спору про місце його проживання у сторін не виникає. У лютому 2018 року сторони припинили спільно проживати та вести господарство і відновлювати шлюбні стосунки не бажають, в звязку із чим позивач прохає суд даний шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Крім цього прохає стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 22 листопада 2018 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні підтримала позов повністю. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 28 квітня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 13. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони у лютому 2018 року припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. В звязку з вище викладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивача слід надалі іменувати прізвищем [PERSON]. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід\~ стягнути\~ сплачений\~ за\~ подання\~ позовної\~ заяви\~ судовий\~ збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 липня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач у підготовче засідання не зявився, у позовній заяві розгляд справи просить провести у його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача у підготовче засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що відповідач позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08 липня 2017 року Виконавчим комітетом Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №2 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не. ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру, укладеного 16 травня 2012 року. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив, що відповідно до умов договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобовязання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 26 вересня 2018 року заборгованість перед банком становить 20142,93 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 16 травня 2012 року укладено кредитний договір, за яким АТ КБ «Приватбанк» зобовязувався надати грошовий кредит, а [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобовязання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 26 вересня 2018 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 20142,93 грн., а саме: заборгованість по сплаті кредиту 6603,98 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 4096,55 грн.; заборгованість за пенею 8007,02 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 935,38 грн. штрафу (процентної складової). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 20142,93 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 1762 гривень судового збору, повязаних із сплатою при поданні позовної заяви на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру, укладеного 25 січня 2011 року. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив, що відповідно до умов договору, [PERSON] отримала кредит в розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобовязання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконувала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 02 жовтня 2018 року заборгованість перед банком становить 13385,66 грн. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направила. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 25 січня 2011 року укладено кредитний договір, за яким АТ КБ «Приватбанк» зобовязувався надати грошовий кредит, а [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобовязання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 02 жовтня 2018 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 13385,66 грн., а саме: заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 3601,99 грн.; заборгованість за пенею 8858,43 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 613,60 грн. штрафу (процентної складової). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 13385,66 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 1762 гривень судового збору, повязаних із сплатою при поданні позовної заяви на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 07.09.2012 року, від якого не мають дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07.09.2012 року. Від шлюбу не мають дітей. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved