Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

12 листопада 1999 року померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3,23 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба» с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], який прийняв спадщину, однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, у п. 3 позовної заяви, просив слухати справу у його відсутності (позовна заява, а.с. 4). Представник відповідача сільський голова Лучинчицької сільської ради у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 23). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 12 листопада 1999 року у с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 104 від 01 березня 2017 року (а.с. 12) та довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № К-688/0-694/6-17 від 27 березня 2017 року (а.с. 13) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) площею 3,23 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Дружба» с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 в редакції 1963 року). По своїй смерті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, вчинений 10 листопада 1999 року (а.с. 9), яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON]. Зазначений вище заповіт від імені [PERSON] за даними Лучинчицької сільської ради та відомостями, наявними у Спадковому реєстрі (інформаційна довідка № 47320152 від 04 квітня 2017 року) є чинним не зміненим і не скасованим (а.с. 21). Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 104 від 01 березня 2017 року (а.с. 12) доводиться, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Свідоцтвом про смерть (а.с. 8), заповітом (а.с. 9), довідкою Лучинчицької сільської ради № 104 від 01 березня 2017 року (а.с. 12) доводиться, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який має право і прийняв спадщину. Чинність заповіту стверджується відповідною відміткою секретаря сільської ради (зворот а.с. 9) та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти) № 47320152 від 04 квітня 2017 року (а.с. 21). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47320161 від 04 квітня 2017 року (а.с. 22) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заводилася). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З оголошення в газеті «33 канал» від 08 березня 2017 року (а.с. 10-11), слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 96 від 23 березня 2017 року (а.с. 14). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved