Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

14.02.2014 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позов мотивовано наступним. 12.02.2010 року [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], Вінницької області. 12.02.2010 року позивач на виконання досягнутої домовленості передала відповідачу грошові кошти в сумі 13000 грн., а останній передав позивачу ключі від будинку та зобов'язався посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріальній конторі. Позивач зазначає, що з 12.02.2010 року вона проживає у вищезазначеному будинку, обробляє присадибну земельну ділянку, провела поточний ремонт будинку та поставила огорожу, що підтверджується довідками Порицької сільської ради. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення правочину та не реагує на неодноразові звернення позивача щодо необхідності укласти належним чином договір купівлі-продажу позивач звернулась до суду. Позивач у судовому засіданні підтримала позов, з наведених в ньому підстав та просила задовольнити позовні вимоги. Також зазначила, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що дійсно 12.02.2010 року з позивачем було досягнуто домовленість про укладення договору купівлі-продажу. Позивач передала йому 13000 грн. і вони домовились посвідчити договір нотаріально. Після цього звертались в нотаріальну контору та відповідач видав позивачу довіреність для оформлення необхідних документів. Пояснив, що згоден з'явитись в нотаріальну контору для посвідчення договору купівлі-продажу та будь-яких перешкод у цьому не чинив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 12.02.2010 року [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди про укладення договору купівлі-продажу належного [PERSON] на праві приватної власності майна, а саме житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS]. При цьому, в договору купівлі-продажу укладеного в письмовій формі визначено, що за взаємною згодою вартість вищезазначеного будинку становить 13000 грн. які [PERSON] передає [PERSON] до підписання договору купівлі-продажу, а [PERSON] в свою чергу зобов'язується в нотаріальному порядку переоформити вищезазначений житловий будинок на [PERSON]. Вказаний житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] був успадкований відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії АЕВ №867112 від 22.08.2001 року, виданим державним нотаріусом Хмільницької районної державної нотаріальної контори Аліменко В.М. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 657 ЦК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч.3 ст. 640 ЦК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Правила ст. 220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не поширюється на договори купівлі-продажу, предметом яких є земельна ділянка, єдиний майновий комплекс, житловий будинок (квартира) або інше нерухоме майно, оскільки такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Враховуючи викладене, норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Також, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено доказами того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору. Так з пояснень відповідача встановлено, що він погоджується на нотаріальне посвідчення договору, що обумовлено і в самому договорі від 12.02.2010 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] оформлений сторонами у простій письмовій формі, в силу положень ч.3 ст.640, ст. 657 ЦК України (чинних на момент виникнення спірних правовідносин) не є укладеним, тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України. Окрім того, позивачем не доведено обставин на які вона посилається, а саме те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку. Суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить закону, зокрема нормам Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Outcome: dismissed