Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

14.07.2015 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому, зменшивши позовні вимоги, просить встановити факт проживання його та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.07.2008 по [INFO], визнати спільною сумісною власністю легковий автомобіль GreatWallVoleex С30, номер кузова [NUMBER], 2012 року випуску, вартістю 111 199 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 вартості майна в сумі 55 599,50 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що вони проживали з [PERSON] однією сім'єю без укладення шлюбу з липня 2008 року і до моменту смерті останньої -[INFO] року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, витрачали кошти на благо сім'ї, власною працею набували спільне майно та мали взаємні права та обов'язки. Протокольною ухвалою суду від 12.02.2016, за клопотання представника позивача, відповідача [PERSON] замінено на відповідача [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про смертьсерії [NUMBER] від 21.01.2015, [PERSON] померла[INFO] (а.с. 196). 05.02.2015 із заявою про прийняття спадщини до Другої чернігівської державної нотаріальної контори звернувся відповідач [PERSON] В той же деньматір померлої, [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини, про що подала письмову заяву (а.с. 196). За життя [PERSON] придбала автомобіль GreatWallVoleex С30, номер кузова [NUMBER], 2012 року випуску, вартістю 111 199 грн., згідно договору купівлі-продажу № 28/08/12 від 28.08.2012 (а.с. 50-52), та зареєструвала його на себе, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З аналізу норм діючого законодавства убачається, що ознаками фактичних шлюбних відносин є: факт спільного співжиття жінки та чоловіка; взаємна матеріальна допомога та підтримка; взаємне визнання та виявлення подружніх відносин перед третіми особами; наявність спільного побуту, спільне виховання дітей та інші обставини, що свідчать про проживання жінки та чоловіка однією сім'єю. В силу ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження пояснень позивача того, що він та [PERSON] вели спільне господарство та мали спільний бюджет з липня 2008 року. Доводи позивача щодо наявності його підписів в актах виконаних робіт № CN-0002984 від 23.07.2014, № CN-0003870, квитанціях від 23.07.2014 та 25.11.2013, талоні передпродажної підготовки спірного автомобіля не є беззаперечним доказом його проживання з [PERSON] однією сім'єю у цей період з усіма притаманними їй ознаками. Крім того, враховуючи, що у перелічених документах в якості замовника та платника зазначена [PERSON], вчинення цих підписів саме позивачем не доведена будь-якими доказами. Пояснення допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] самі по собі не засвідчують факт сталих стосунків між позивачем та [PERSON] з 2008 року та спростовуються показаннями інших свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які засвідчили факт періодичного проживання позивача з [PERSON] лише із середини 2013 року, проти чого не заперечувала і мати [PERSON] - [PERSON] З урахуванням положень ч. 2 ст. 214 ЦПК України, суд враховує правову позицію Верховного Суду України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка є обов'язковою і викладена у постанові від № 6-97цс11 від 20.02.2012, щодо застосування правової норми у сімейних правовідносинах, відповідно до якої для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Виходячи з того, що сам факт періодичних побачень позивача з [PERSON] без встановлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету за станом на час придбання спірного автомобіля не є підставою для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на половину майна за позивачем, а встановлення такого факту після придбання спірного майна не тягне за собою будь-яких юридичних наслідків,суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Також суд вважає за необхідне зауважити, що вимоги позивача, викладені у заяві про зменшення позовних вимог від 26.02.2016, про визнання за ним права власності на автомобіль GreatWallVoleex С30, номер кузова [NUMBER], 2012 року випуску, вартістю 111 199 грн., та стягнення з відповідача 1/2 частку його вартості у розмірі 55 599,50 грн., не ґрунтуються на законі, оскільки у разі пред'явлення вимоги про стягнення з відповідача 1/2 вартості часткиу спільному майні вимога про визнання права власності за позивачем на усе майно є безпідставною.

Outcome: dismissed