Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

14.05.2020 року ФОП [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення суми. 04.08.2020 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] суму основного боргу у розмірі 2000,00 грн., пеню у розмірі 4980,00 грн., 24% річних у розмірі 327, 44 грн., а всього 7307 (сім тисяч триста сім) гривень 44 копійки. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 27 серпня 2020 року на 13 год. 30 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду на 02.03.2021 року на 10 год. 00 хв. В судове засідання позивач не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Крім того просить суд винести заочне рішення. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24 жовтня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів (надалі - Договір). Загальна сума за договором склала 3400,00 гривень. Відповідно до умов договору, відповідачем [PERSON] була внесена передплата в розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до п. 1.1. Договору, позивач зобов`язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на одне пластикове вікно. Згідно п. 2.1. Договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 21 робочий день з моменту внесення передплати. Відповідач [PERSON] отримала продукцію 07 листопада 2019 року за адресою [ADDRESS] , про що є акт про виконання робіт. Відповідно до п.1.2 Договору, відповідач зобов`язався оплатити вартість виробів згідно з «Графіком погашення платежів», тобто повинен був сплатити 24.11.2019 року - 1200 гривень, та 24.12.2019 року - 1200 гривен, з яких сплатив 400,00 гривень. Отже, відповідач повинен був сплатити 2000,00 грн. основного боргу. 24.01.2020 року відповідачу [PERSON] був направлений рекомендований лист «Укрпоштою» № 6903527306860 з вимогою про повернення боргу. 09.02.2020 року лист відповідачем отриманий особисто. 23.04.2020 року Відповідачу [PERSON] був повторно направлений рекомендований лист «Укрпоштою» № 6909500869291 з вимогою про повернення боргу. 27.04.2020 року лист, згідно відмітки поштаря в зв`язку з карантином, покладений у поштову скриньку відповідачу. На даний час умови договору [PERSON] не виконані, сума боргу не повернута. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 7.8 Договору сторони домовилися встановити відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання в підвищеному розмірі 24 відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до п. 7.5. Договору відповідач зобов`язаний сплатити 1% пені за кожен календарний день прострочення від загальної суми заборгованості. Таким чином, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання і зобов`язаний сплатити позивачеві крім суми основного боргу, 24% річних з заборгованості та пеню. Внаслідок наведеного, суд вважає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] суму основного боргу у розмірі 2000,00 грн., пеню у розмірі 4980,00 грн., 24% річних у розмірі 327, 44 грн., а всього 7307 (сім тисяч триста сім) гривень 44 копійки. Крім того, суд вважає, що судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному розмірі відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved