Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

13.11.2013 року від представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Сафір Ф.О. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 24 671, 44 гривень за кредитним договором № б/н від 18.08.2006 року та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] 18.08.2006 року було укладено договір за № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на сум залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач має заборгованість в розмірі 24 671,44 гривень, яка складається з наступного : 5985,71 гривень - заборгованість за кредитом; 17 034,71 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1 151,02 гривень - штраф ( процентна складова). Заборгованість відповідач не погашає та продовжує ухилятися від виконання, у зв'язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання призначене на 21 лютого 2014 року на 10.45 годин представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою представника позивача Откидач С.В. ( довіреність № 1303-0 від 07 травня 2013 року). Представником позивача було подано заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] ( договір про надання правової допомоги від 11.12.2013 року, а. с. 30) позовні вимоги не визнав, а також заявив клопотання про застосування у даній справі ст. ст. 257, 261, 267 ЦК України та відмовити в позові, в зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин. Заслухавши пояснення представника відповідача та його заяву про застосування позовної давності, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.08.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно з яким відповідач отримала кредитний ліміт у сумі 3000 гривень. Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору становить 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки. Сплата заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної картки (а. с. 9). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір (а. с. 9). Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання ( а. с. 13). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме : надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. З матеріалів справи, вбачається, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.08.2006 року (а. с. 4-8). Згідно п. 8.6 умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову (а. с. 10-13). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість не погашає. У зв'язку з цим у відповідача виникла заборгованість станом на 31.08.2013 року в розмірі 24671,44 грн., яка складається з : 5985,71 грн. - заборгованість за кредитом, 17034,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1151,02 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 8). Згідно з ст. ст. 610, 611, 625 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених - згідно змісту зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до вимог ст. ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України відповідач зобов'язаний повернути банку кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні встановлено, що згідно заяви (договору на отримання кредитної картки) від 18 червня 2006 року строк дії ліміту кредитування у сумі 3000 гривень встановлено до серпня 2009 року (а. с. 9 на звороті). У відповідності до п. 3.1.3 ч. 3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною договору, по закінченню терміну дії відповідна картка продовжується банком на новий термін, якщо раніше не надійшла письмова заява про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (а. с. 12 на звороті). З чого вбачається, що в разі не подання заяви про закриття картрахунку, термін дії картки продовжується банком на новий термін. Таким чином визначений у заяві термін дії картки до серпня 2009 року, не є відліком строку позовної давності, оскільки вказаним договором встановлено лише строк дії ліміту кредитування у сумі 3000 гривень, а не строк дії самого договору. Строк дії самого договору визначено у п. 3.1.3 ч. 3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною договору. У відповідності до ст. ст. 10. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять даних про те, що [PERSON] подала заяву до банку про закриття виданої їй банківської платіжної картки і таких доказів ні позивачем, ні її представником, ні відповідачем відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 Цивільного кодексу України суду не було надано. Проаналізувавши ці обставини в сукупності, суд дійшов до висновку, що з [PERSON] належить примусово стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за договором № б/н від 18.08.2006 року у розмірі 24 671 гривень 44 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідачку, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved