Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про визнання громадянина недієздатним та призначення опікуна. В обґрунтування заяви зазначила, що її чоловік [PERSON] з 2006 року знаходиться на лікуванні у психіатричному відділенні КЗ «ДОКПЛ» з психічними захворюваннями. Через хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. На даний момент вона намагається провести приватизацію квартири, де зареєстровано її місце проживання та [PERSON] на що необхідно волевиявлення обох. Психічна хвороба [PERSON] є невиліковною у зв'язку з чим він не має права підписувати самостійно жодних документів. Заявник просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити її його опікуном. Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву та просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник органу опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, надіслав до суду подання за яким вимоги заявника підтримав та порушує питання про призначення опікуна [PERSON] (а.с. 51). Представник органу опіки та піклування Самарської районної в місті Дніпропетровську ради вважала можливим задовольнити заяву про визнання [PERSON] недієздатним встановлення опіки та призначення опікуна. Представник КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з'явились, однак надала до суду письмові пояснення. Розгляд справи просила здійснювати без участі представника лікарні (а.с. 23-24, 37-38). Вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] виданого Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області та копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] виданого Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.06.1978 року (а.с. 7-8, 17, 18, 33, 34). Що також підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого відділом ЗАГСу Ленінського району міста Дніпропетровську [NUMBER] (а.с. 9, 19, 35). Згідно акту судово-психіатричного експерта № 175 [PERSON] на теперішній час страждає розладом в формі слабоумства внаслідок органічного поразки головного мозку складного ґенезу. За своїм психічним станом в теперішній час не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними (а.с. 43-46). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВС України № 3 від 28.03.72 р. «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» за загальним правилом громадянин вважається недієздатним з часу набрання законної сили рішенням суду про визнання його недієздатним. В тих випадках, коли від часу виникнення недієздатності залежать певні правові наслідки, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи й інших даних про психічний стан громадянина, в рішенні може зазначити, з якого часу громадянин є недієздатним. Дана правова позиція ВСУ знайшла своє законодавче закріплення в ст. 40 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України встановлено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Як встановлено ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. В статті 212 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає за можливе визнати [PERSON], 1955 року народження недієздатним, встановити над ним опіку та призначити [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved