Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

14 вересня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони з 03 березня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем, перебуваючи на її утриманні. Оскільки відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, а коштів позивача недостатньо для самостійного утримання спільних дітей сторін, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох спільних дітей сторін в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку відповідача, а після досягнення старшою дитиною повноліття стягувати аліменти на молодшу дитину в розмірі ј частки. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідачем також подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив, в яких він вказує на визнання позовних вимог. За таких обставин суд у відповідності до ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за відсутності сторін, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 03 березня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , а також дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтв про шлюб та народження, копією довідки про зареєстроване місце проживання, копіями паспортів сторін. Також судом за наявних матеріалів цивільної справи встановлено, що відповідач належної та достатньої матеріальної допомоги на утримання спільних дітей сторін не надає, доходів позивача для самостійного утримання дітей не вистачає, в позасудовому порядку сторони не досягли домовленості щодо участі відповідача у матеріальному забезпеченні спільної дитини сторін. В той же час, відповідач є працездатною особою, доказів наявності в нього інших дітей та утриманців, а також об`єктивних перешкод для сплати аліментів на дітей стороною відповідача не подано, а судом не встановлено, як і доказів звільнення позивача від сплати аліментів. Таким чином відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину, хоча належним чином цього не здійснює. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв`язку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.183 ч.ч.1-3 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Нормою ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно норми ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про прав дитини. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільних з позивачем малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , а також дочки [PERSON] , [INFO] , яких зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття, однак регулярної матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає, хоча об`єктивних перешкод для цього або визначених законом, зокрема нормами ст.ст.188, 190 СК України, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, припинення права на аліменти тощо судом не встановлено, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей обґрунтованими і таким що підлягають задоволенню, однак частково. Частковість задоволення позовних вимог полягає у відмові в задоволенні позову в частині визначення розміру аліментів на молодшу дитину сторін після досягнення старшою повноліття, оскільки такий спосіб захисту, обраний позивачем, суперечить положенням ст.183 ч.ч.2, 3 СК України. За змістом вказаної норми у випадку призначення судом аліментів на двох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) платника аліментів, а після досягнення найстаршою дитиною повноліття аліменти стягуються в розмірі половини від раніше визначеної частки. Для збільшення вирахуваного таким чином розміру частки на дитину, яка не досягла повноліття, необхідне подання нового позову про збільшення розміру аліментів, а не вирішення цього питання наперед у першому рішенні суду про стягнення аліментів на двох дітей. Крім того,

Outcome: approved