Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

13 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує на те, що 23 листопада 1991 року між нею - [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У спільному шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. З 18 вересня 2017 року вони з відповідачем мешкають окремо. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем на знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні доньки не бере, коштів на її утримання не надає. Відповідач працює в КП «Дніпроводоканал». Інших дітей та непрацездатних батьків відповідач не має, непрацездатних батьків також не має. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 листопада 1991 року Відділом запису актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1718, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 23 листопада 1991 року (а.с. 27). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 73 (а.с.3). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: позивач [PERSON] - мати, та відповідач [PERSON] - батько. Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач в позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь, на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач перебуває у працездатному віці, а отже має можливість утримувати дитину. Крім того, в наданій до суду заві відповідач не заперечував проти задоволення позову і стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання його неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, що буде достатнім та справедливим розміром аліментів. За приписами статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 2037-VIII, який вступив у дію 08.07.2017 року внесено зміни до ст. 182 СК України, згідно яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що з 13 листопада 2017 року до повноліття дитини слід стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved