Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

13.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №42 в будинку №44-А по вул. Хортицьке шосе у м.\~Запоріжжі. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником 1/4 частини вказаної квартири. Співвласниками квартири є [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яким належить по 1/4 частини квартири. Після смерті колишнього чоловіка [PERSON], його 1/4 частину квартири успадкували [PERSON] та відповідач [PERSON] В квартирі окрім неї зареєстровані [PERSON], [PERSON], відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] Так, [PERSON] не проживає в квартирі з грудня 2017 року, а її син [PERSON] з грудня 2015 року. Особисті речі в квартирі відсутні. Вона є пенсіонером, опікуном над неповнолітньою [PERSON], реєстрація відповідачів по справі в квартирі вимагає додаткової оплати за комунальні послуги. Посилаючись на положення ст.71,72 ЖК України, просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 30.11.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 28.12.2018 року [PERSON] подала відзив на позов, в якому вказала, що не проживає в квартирі з червня 2018 року через те, що [PERSON] вигнала її разом з дітьми з квартири. Її син [PERSON] не проживає в квартирі з грудня 2016 року, оскільки виїхав за межі України, знаходиться на заробітках. Позивач в обґрунтування позову посилається на положення ст.71,72 ЖК України, проте квартира знаходиться у приватній власності, тому положення ЖК України до спірних правовідносин не застосовуються. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити. Пояснила, що квартира [ADDRESS] є трикімнатною, в ній фактично проживають вона та її онука [PERSON] Відповідач [PERSON] не проживає в квартирі з березня 2018 року, її син [PERSON] не проживає в квартирі з грудня 2015 року. У разі якщо [PERSON] повернеться в квартиру, вона його не впустить. Один раз в грудні 2015 року він приходив до квартири, коли її не було, вона змінила замки на дверях. Останній раз [PERSON] був в квартирі в січні 2018 року. В судовому засіданні [PERSON] проти позову заперечила, суду пояснила, що квартиру отримав її батько [PERSON], який помер в 2013 році, вона постійно в ній проживала разом с трьома дітьми. У неї тривалий конфлікт з [PERSON], яка створювала їй та дітям перешкоди у проживанні в квартирі, заборонила користуватись кухнею, прибрала її посуд, відключила кабельне телебачення. Її син [PERSON] з 2017 року виїхав на заробітки за межі України, іншого житла окрім спірної квартири не має. В червні 2018 року [PERSON] викинула її речі з квартири, вона разом з двома дітьми була вимушена переїхати, оскільки [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] пояснив, що він не проживає в спірній квартирі протягом останнього року. [PERSON] не проживає в квартирі останні два роки. Від представника третьої особи департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 30.10.2003 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON], 20.11.2010 року уклала шлюб із [PERSON], змінивши прізвище на Ушакова. Після смерті [PERSON] 01.01.2013 року, спадщину прийняли його онука [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримала. В квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні були допитані свідки, які надали наступні пояснення. Так, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON]П не проживає в [INFO] з березняквітня 2018 року, вона бачила як [PERSON] переїжджала. [PERSON] не проживає в квартирі близько 1-2 років. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в квартирі проживає [PERSON] та її онука [PERSON] [PERSON] в квартирі ніколи не бачила. Вона заходила до [PERSON] додому на 8 березня 2018 року, [PERSON] там не було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] не проживає в квартирі з червня 2018 року, оскільки її вигнала з квартири [PERSON] Вона бачила як [PERSON] викидала речі [PERSON] з квартири. [PERSON] виїхав з квартири на заробітки два роки тому. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] не проживає в квартирі з літа 2018 року, а її син виїхав з квартири рік тому. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] виїхала з квартири в червні 2018 року, він бачив як вона виносила речі з будинку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в квартирі проживають [PERSON] та [PERSON] Наприкінці травня 2018 року, між [PERSON] та [PERSON] був скандал, під час якого [PERSON] викидала речі [PERSON] з квартири. [PERSON] не проживає в квартирі більше року. В обґрунтування\~вимог,\~[PERSON]\~посилається на\~положення ст.\~71,72\~ЖК України,\~відповідно яких\~при тимчасовій\~відсутності наймача\~або членів\~його сім'ї\~за ними\~зберігається жиле\~приміщення протягом\~шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Проте, як було встановлено судом, квартира [ADDRESS] перебуває у приватній власності, а [PERSON] є однім із співвласників квартири, а тому норми ст. 71,72 ЖК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Заявлені позивачем вимоги підлягають вирішенню на підставі положень статті 405 ЦК України, відповідно якої\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З пояснень сторін та свідків судом було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виник триваючий конфлікт з приводу користування квартирою. Позивач наполягала на тому, що [PERSON] не проживає в квартирі з березня 2018 року, згідно пояснень відповідача вона не проживає там з червня 2018 року. Проте, враховуючи, що із даним позовом [PERSON] звернулась в листопаді 2018 року, для визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, має бути встановленим факт того, що ці особи не проживають без поважних причин щонайменше з листопада 2017 року. Оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] проживала у спірній квартирі на початку 2018 року, відсутні підстав для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] згідно пояснень сторін та свідків постійно проживав у вказаній квартирі, приблизно у 2017 році він виїхав у звязку із роботою за межі України, після чого не повертався, іншого місця проживання в Україні не має. Суд вважає це поважною причиною відсутності [PERSON] в житловому приміщенні. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] не доведено, що [PERSON] та [PERSON] добровільно виїхали більше року з квартири [ADDRESS] та не проживають в ній без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed