Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

14 липня 2020 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив те, відповідно до державної програми забезпечення населення України послугами водопостачання та водовідведення комунальне підприємство «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги з водопостачання та водовідведення [PERSON] . Відповідачі прописані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.8). Між позивачами та відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно Рішення Дніпровської міської ради №526 від 20.04.1995 про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , станом на 01.01.2020 складає 7649 грн. 00 коп., інфляційне збільшення суми боргу складає 8522 грн. 42 коп., сума 3% річних складає 1743 грн. 21 коп., т.ч. загальна сума заборгованості складає 17914 грн. 63 коп. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 17914 грн. 63 коп. загальну суму заборгованості за отримання послуг з водопостачання та водовідведення та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1202,00 грн. 12 квітня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська, заочне рішення від 29 грудня 2020 року скасовано та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. 07 червня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до початку судового засідання через канцелярію суду надійшла заява в якій вони просять розглядати справу за їх відсутності, застосувати строки позовної давності. Враховуючи позицію представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг водопостачання та водовідведення КП «Дніпроводоканал» ДМР за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , якій відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно довідки № б/н від 17 червня 2020 року, виданої КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано три особи, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно довідки та розрахунку заборгованості у відповідачів станом на 01.01.2020 виникла заборгованість в розмірі 17914 грн. 63 коп., що складається з суми основного боргу 7649 грн. 00 коп., інфляційне збільшення суми боргу складає 8522 грн. 42 коп., сума 3% річних складає 1743 грн. 21 коп. (а.с.3-7, 9). Відповідно до ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, відповідно до Рішення Дніпропетровської міської ради №526 від 20.04.1995 про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» відкрито особовий рахунок, тобто між КП «Дніпроводоканал» та [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг. Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч в частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, яка у відповідності до ч.2 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною першою статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як вбачається із долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості, заборгованість в сумі 7649,00 грн. нарахована за період з 01.02.2005 по 31.07.2008, що виходить за межі позовної давності, а тому зазначена сума заборгованості, інфляційна сума та 3% річних не підлягають стягненню з відповідачів. Оскільки представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом 14.07.2020, з урахуванням строку позовної давності, стягненню підлягає заборгованість за період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2018 року у розмірі 25,59 грн. Частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідачі в своїй заяві просили застосувати наслідки пропуску строків позовної давності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2018 року у розмірі 25,59 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частках судовий збір у розмірі 2,94 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial