Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

13 серпня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, у сумі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 17.07.2010 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС ХМУЮ. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти мешкають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Сімейні стосунки між позивачем та [PERSON] не склалися. Між сторонами постійно виникають сварки, у зв'язку з чим вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Подальше збереження родини неможливо. Позивач зазначає, що діти потребують постійної батьківської уваги та допомоги, а утримувати дітей самій їй вкрай важко. Відповідач матеріальну допомогу на дітей не надає. Аліменти необхідні позивачу, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дітей. Витрати пов'язані з утриманням дітей є необхідними, та потребують значних коштів, а заробітної плати позивача не вистачає, у зв'язку з чим, позивач і була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Також позивач змінила позовні вимоги, та вказала, що вимоги про розірвання шлюбу вона підтримує, а щодо стягнення аліментів, то просила суд стягнути з відповідача аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала позивач по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 17.07.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС ХМУЮ, актовий запис №308, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (а.с. 7) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження від 04.01.2011 року. (а.с. 9,10) У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Майнового спору сторони не мають, їх сім'я розпалась, сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому шлюб, укладений між сторонами слід розірвати. Позивач також просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] вказує, що після фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітні діти залишилися проживати з матір'ю, та знаходиться на її утримання. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Позивач в тексті позову вказала, що [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей, оскільки жодним чином не приймає участі у витратах на їх утримання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [PERSON] мають стягуватися у розмірі 1/3 частини доходу [PERSON] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved