Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

14.07.2016 (дата згідно з адресним ярликом на конверті) до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29752,51 грн. за кредитним договором №б/н від 23.08.2006. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 23.08.2006 відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, але порушив умови договору, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 29752,51 грн. станом на 13.04.2016 яку відповідач добровільно погашати не бажає. Тому позивач і пред'явив даний позов. У суд представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що позов підтримує повністю та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у суд не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.55). Згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809 ПАТ КБ «Приват Банк» замвнив свідоцтво про державну реєстрацію 17.07.2009 у звязку зі зміною найменування юридичної особи. Дата проведення державної реєстрації 19.03.1992 (а.с.54). Згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 ПАТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність»(а.с.54). Відповідно до довідки АА № 241170 з ЄДРПОУ ПАТ КБ «ПриватБанк» має організаційну правову форму акціонерного товариства, правовий статус субєкта - юридична особа, вид діяльності за КВЕД інше грошове посередництво (а.с.52). У суді встановлено, що 22.08.2006 між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даний договір укладався шляхом приєднання відповідно до ст.634 ЦК України. Згідно з заявою відповідач згоден з тим, що ця заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.16). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором Згідно з п. 2.1.1.5.6. Умов у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку позичальник зобовязується виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно з п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором останні платежі були здійснені відповідно 26.08.2015 та 03.12.2015 в сумі 5,59 грн. та 29,69 грн. (а.с. 6-14). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (картрахунок №4149605315310979 від 23.08.2006) о5.08.2011 кредитний ліміт за рахунком було збільшено до 15000 грн. (а.с.15). Згідно з ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, \~зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо \~у \~зобов'язанні \~встановлений \~строк \~(термін) \~його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) \~\~виконання \~якого \~визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних і кримінальних справах 29 січня 2014 року ухвалив постанову у справі №6-155цс13, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок про те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частини 1-2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Ст.1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем суми кредиту сплачувалися частково, що призвело до утворення заборгованості станом на 13.04.2016 в розмірі 29752,51 грн., яка складається з наступного: 31735,51 грн. тіло кредиту; 5340,33 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 7332,84 грн. нараховано пені, 750,00 грн. нараховано штрафів, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1392,98 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, заяви про застосування строку позовної давності від відповідача до суду не надходили, а тому суд розглянув цивільну справу в межах предявлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved