Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

14 січня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здало на пошту позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказує, що на підставі договору б/н від 23 квітня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з правом пролонгації. Остання належним чином взяті на себе зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим станом на 11 листопада 2019 року заборгованість за кредитом становить 12912 грн. 17 коп. [INFO] [PERSON] померла. 15 серпня 2018 року до нотаріальної контори було направлено претензію кредитора, у відповідь на яку надійшло повідомлення про те, що спадкоємцем померлої є [PERSON] 09 жовтня 2019 року [PERSON] направлено претензію щодо повернення заборгованості, але до цього часу ніяких дій останній не вчинив. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь банку вказану суму. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 січня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Савіхіна А.М. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 54). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 60, 74). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви [PERSON] від 23 квітня 2007 року остання отримала в ЗАТ «КБ «ПриватБанк», нині АТ КБ «ПРИВАТБАНК», кредит у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку в сумі 250 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, зі сплатою щомісячних платежів в розмірі 7% від суми заборгованості до 25 числа наступного місяця (а. с. 15-33). Своїм підписом у вказаній вище заяві [PERSON] погодилася з тим, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, являє між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також вона підтвердила, що ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Як вбачається з п. 2.1.1.2.1 - 2.1.1.2.8 Умов та правил надання банківських послуг банк за наявності вільних грошових коштів та на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта надає йому споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором. Типом кредиту є відновлювальна кредитна лінія, яка передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично по мірі необхідності в рамках встановленого заздалегідь ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину, здійснювати повторне запозичення протягом терміну дії кредитної лінії. Мета кредиту - споживчі цілі. Сторони узгодили, що кредит надається для здійснення будь-яких споживчих трат. Строк кредиту - 20 років. При цьому сторони узгодили, що строком повернення кредиту є останній день відповідного календарного місяця останнього року дії строку договору. Протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, та не потребує додаткового погодження з клієнтом. Кредит надається шляхом встановлення банком кредитного ліміту на рахунку клієнта. Розмір кредиту, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені в Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору. З пунктів 1.1.6.1, 1.1.6.4, 1.1.2.1.2, 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання. Якщо жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Термін позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 15 років. Клієнт зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до тарифів банку, здійснювати погашення заборгованості в строки та в розмірах, визначених договором. У разі прострочення зобов`язань за договором клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. У разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають сплаті в порядку, передбаченому п. 2.1.1.3.1 договору, щонайменше на один календарний місяць банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання за договором, в тому числі щодо сплати пені, в повному обсязі. Банк свої зобов`язання по договору виконав, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. У той же час, остання, скориставшись кредитними коштами, не виконувала належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 11 листопада 2019 року заборгованість по кредиту складає 12912 грн. 17 коп. Вказана заборгованість відповідно до розрахунку ставить собою заборгованість за простроченим тілом кредиту. Заборгованість у вказаному розмірі утворилася станом на квітень 2017 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [INFO] [PERSON] померла (а. с. 35). Пунктом 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов`язки особи боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ч. 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, положення ст. ст. 1219, 1282 ЦК України передбачають, що в разі смерті фізичної особи-боржника у зобов`язальних правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до її спадкоємців, які прийняли спадщину та не відмовилися від її прийняття, тобто, відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 2.1 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Як вбачається з копії спадкової справи, 01 серпня 2017 року до Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області надійшла претензія ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з вимогою повідомити, чи заводилася спадкова справа після смерті боржника [PERSON] , включити кредиторські вимоги до спадкової справи, повідомити про осіб, які звернулися із заявами про прийняття спадщини та довести до їхнього відома, що заборгованість [PERSON] за кредитом становить 12912 грн. 17 коп. (а. с. 66). 12 серпня 2017 року до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернувся її син [PERSON] (а. с. 68). Тобто, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] був ознайомлений з претензію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо повернення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори 27 січня 2018 року та зареєстрованого в реєстрі за №94, [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкував 50/100 частки однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а. с. 73). 23 липня 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повторно направило Білопільській районній державній нотаріальній конторі Сумської області претензію кредитора за кредитним договором б/н від 23 квітня 2007 року, укладеного з [PERSON] (а. с. 42). 08 вересня 2018 року Білопільська районна державна нотаріальна контора направила позивачу повідомлення про те, що після смерті [PERSON] 27 січня 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] (а. с. 43). 24 вересня 2019 року [PERSON] було направлено претензію щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а. с. 44). Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. Ані зі змісту, ані з системного аналізу наведеного правила у зв`язку з іншими нормами ЦК України не має правових підстав зробити висновок, що такий спосіб захисту є єдино можливим. Застосування правила ст. 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ж ст. 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося. Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Відповідно до ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Таке розуміння права кредитора на обрання ефективного способу захисту не порушуватиме прав та інтересів спадкоємців, оскільки завжди в основі вирішення питання про прийняття спадщини лежить вольовий акт, пов`язаний із наміром спадкоємця прийняти спадщину. Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору. Таке розуміння особливостей захисту прав кредиторів у спадкових відносинах відповідає основній меті цивільного права, якою є забезпечення стабільності цивільного обороту. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в цивільній справі №645/3265/13-ц. Отже, відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов`язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. У судове засідання сторони не з`являлися, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості роз`яснити останнім їх право заявити клопотання про призначення відповідної експертизи з метою встановлення реальної вартості спадкового майна. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 50/100 частин квартири, суд вважає, що відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, прийнявши спадщину зобов`язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора, оскільки вартість 50/100 частин квартири в будь-якому випадку буде більшою ніж сума боргу 12912 грн. 17 коп. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року в цивільній справі №620/136/17. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно стягнути 12912 грн. 17 коп. заборгованості по кредитному договору. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2102 грн. понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved