Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

14 листопада 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує на те, що з 10 липня 2009 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від спільного життя сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що з 09 квітня 2019 року вона з відповідачем проживають окремо. На теперішній час неповнолітня дочка сторін проживає разом з позивачем, відповідач участі у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини не приймає, матеріальної допомоги добровільно не надає. При цьому, відповідач є здоровим та працездатним. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки. 12 грудня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення проти позову, в якому зазначено, що він з позивачем проживають окремо за ініціативою дружини. Всі спільно нажиті речі залишились у квартирі, де проживає дружина. На теперішній час він проживає разом з батьком-інвалідом та матір`ю, які є пенсіонерами, непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, а також з сестрою та її сім`єю. Йому необхідно придбати речі для життя, щомісячно сплачувати оренду квартири та комунальні послуги. Його заробітна плата є єдиним джерелом його доходу, додатковий дохід отримувати він права не має, оскільки є державним службовцем. Сума аліментів, яку він може надавати, становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив також, що за час його відсутності він періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дочки. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10 липня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 422, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 липня 2009 року (а.с. 4). Від спільного життя сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 01 вересня 2009 року, актовий запис № 861 (а.с. 5). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: позивач [PERSON] - мати, та відповідач [PERSON] - батько. Сторонами визнавалося, що малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач перебуває у працездатному віці, а отже має можливість утримувати дитину. Крім того, в наданій до суду заві відповідач не заперечував проти задоволення позову і стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів буде ј частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину починаючи з 23 жовтня 2019 року є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки з даною позовною заявою позивач до суду звернулась лише 14 листопада 2019 року, і тому саме з цього дня вони підлягають стягненню. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14 листопада 2019 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, на користь матері [PERSON] , що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial