Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

13.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] якими просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 74 790 (сімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто) гривень, мотивуючи тим, що 10.01.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого, [PERSON] передала [PERSON] кошти в сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, що еквівалентно 74 790 (сімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто) гривень. На підтвердження даного договору відповідачем була дана розписка про те, що він отримав кошти. Однак [PERSON] в термін визначений в розписці вищевказану суму не повернув. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч. 2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. В судовому засіданні встановлено, що 10.01.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого, [PERSON] передала [PERSON] кошти в сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, що еквівалентно 74 790 (сімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто) гривень. На підтвердження даного договору відповідачем була дана розписка про те, що він отримав кошти та зобов`язується повернути борг в строк до 10.06.2019 року, що підтверджено оригіналом розписки від 10.01.2019 року наявної в матеріалах справи. Відповідачем на день подання позову до суду умови договору не виконані та кошти в розмірі 74 790 (сімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто) гривень не повернуто. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 74 790 (сімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто) гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved