Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

13.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання шлюбу недійсним до [PERSON] вказавши, що з 23.09.2008 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від попереднього шлюбу відповідач має сина [INFO]. У 2013 році позивач зареєстрував відповідача з сином у своїй квартирі. На теперішній час позивач вважає, що відповідач зареєструвала з ним шлюб не маючи наміру створення сім'ї, а бажаючи заволодіти його власністю, а саме квартирою, тобто шлюб є фіктивним. Тому позивач просив суд визнати шлюб недійсним та виселити відповідача з сином з його квартири. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в заяві, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, надали до суду заперечення, згідно яких проти задоволення позовних вимог заперечували, оскільки викладені позивачем обставини є неправдивими та недоведеними. Зазначили, що сторони одружились з метою створити родину та мешкали як подружжя тривалий час. Заслухавши пояснення учасників, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 23.09.2008 року сторони зареєстрували шлюб у ВРАЦС Київського РУЮ у м. Донецьку, актовий запис № 655 (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право власності № 20858 від 07.08.1997 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 9). Згідно особового рахунку [NUMBER] від 25.02.2014 року основним квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS] є позивач [PERSON], крім нього в квартирі зареєстровані з 23.02.2010 року його дружина - [PERSON] та її син - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до акту складеному майстром по експлуатації житлового фонду КП «ЖЕК № 9» від 04.02.2014 року, зі слів сусідів [PERSON] за вищезазначеною адресою не проживає з лютого 2013 року (а.с. 7). Вказаний факт сторони в судовому засіданні не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони в судовому засіданні не заперечували той факт, що до весілля у них були стосунки, шлюб було укладено з добровільної згоди як чоловіка, так і дружини, вони святкували весілля, перші два роки після весілля вони мешкали разом, вели спільне господарство, спільно відпочивали, жили подружнім життям, що підтверджується також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може прийняти до уваги пояснення позивача щодо відсутності наміру відповідача створення з ним сім'ї та укладення нею шлюбу з наміром заволодіти його квартирою, оскільки ці пояснення не були доведені жодними доказами. Конфлікт між подружжям почався вже під час шлюбу, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог щодо визнання шлюбу недійсним, а відповідно й у задоволенні позовних вимог щодо виселення. Таким чином, судом встановлено, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed