Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

14 грудня 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 січня 2003 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №3. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 січня 2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №3 (а.с.4). Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Разом з тим, оскільки після розірвання шлюбу позивачка має бажання відновити дошлюбне прізвище «Богдан», то її вимоги підлягають задоволенню відповідно до\~ст. 113 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved