Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0934 га., яка розташована у м. Миколаєві по вул. Желєзнякова, 6. В обґрунтування вказаних вимог зазначала, що 15.08.2007 року\~її мати [PERSON] подарувала їй земельну ділянку площею 0,0934 га та житловий будинок по вул. Желєзнякова, 6 в м. Миколаєві. Договори дарування укладено згідно вимог чинного законодавства, посвідчено нотаріально. Право власності за позивачем на вказаний житловий будинок зареєстровано 06.11.2007 року. 17 січня 2012 року [PERSON] померла. 31 січня 2017 року позивачка з метою продажу житлового будинку № 6 по вулиці Желєзнякова в м. Миколаєві звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] для посвідчення угоди купівлі-продажу вказаного будинку, однак нотаріусом їй було відмовлено у звязку з тим, що вона не оформила своє право власності на земельну ділянку площею 0,0934 га, на якій розташований будинок. Посилаючись на своє право щодо вищевказаної земельної ділянки як власника у звязку з переходом до неї права власності на житловий будинок, розташований на цій землі, просила позов задовольнити. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що відповідно до договору дарування від 15 серпня 2007 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований в м. Миколаєві, по вул. Желєзнякова, буд. № 6. Договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального окруру [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2334. Права [PERSON] щодо цього майна зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.11.2007 (а.с. 17). Згідно Державного акту серії IV-МК № 015222, [PERSON] на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 31.03.1997 р. за № 136 у приватну власність була передана земельна ділянка площею 0,0934 га, по вул. Желєзнякова, 6 в місті Миколаєві, для обслуговування індивідуального житлового будинку. 15 серпня 2007 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар земельну ділянку площею 0,0934 га, розташовану в м. Миколаєві, по вул. Желєзнякова, 6, що підтверджується копією договору дарування від 15.08.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального окруру [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2337. 31 січня 2017 року позивачка з метою продажу житлового будинку № 6 по вулиці Желєзнякова в м. Миколаєві звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] для посвідчення угоди купівлі-продажу вказаного будинку, однак нотаріусом їй було відмовлено у звязку з тим, що вона не оформила своє право власності на земельну ділянку площею 0,0934 га, на якій розташований будинок. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За положеннями ст. 126 ЗК України, в редакції чинній на час укладення вищевказаного договору дарування, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03 липня 2013 року № 404, визнано такою, що втратила чинність «Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затверджена Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43, отже позивачка позбавлена можливості виготовити державний акт щодо вищевказаного майна на своє імя. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами. Враховуючи вищевикладене, встановивши перехід права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Желєзнякова, 6 в місті Миколаєві до позивачки, та те, що земельна ділянка перебувала у власності відчужувача [PERSON] і цільове призначення вказаної ділянки визначене саме для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що зі зміною законодавчих норм позбавляє позивачку можливості виготовити на своє ім'я Державний акт про право власності на вищевказану земельну ділянку, тим самим вона обмежена у можливості розпоряджатися своїм майном, то суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою.

Outcome: approved