Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

15.01.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.12.1996 року мати позивачки уклала з нею договір довічного утримання та передала їй у власність будинок, розташований у [ADDRESS]. [INFO] мати позивачки померла. Позивачка зареєструвала на своє ім.»я право власності на будинок. Але потім з»ясувалося, що на ім.»я матері залишився [PERSON] про право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок. Але крім позивачки є ще два спадкоємця, які бажають прийняти спадщину: це брат, який є її представником та сестра - відповідачка. 15.01.2015р. позивачки представник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Але нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк, на підставі чого просить встановити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном один місяць з моменту набуття рішення суду законної сили. В судове засідання 07.04.2015р. позивач з'явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що вона несвоєчасно звернулася до нотаріальної контори, оскільки вона хворіє не чисельні захворювання та в той період через загострення хвороб не мала можливості оформити відповідні документи. Надалі позивач в судове засідання не з'явився, по день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.44). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутністю представника ради (а.с.42). Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 10.06.2013 р. виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 7). Позивач є донькою [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER], виданим 01.08.1943р. (а.с.43) та Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 11.03.1968р. (а.с.9) Листом від 15.01.2015р. приватний нотаріус [PERSON] роз'яснила позивачеві, що він пропустив строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с. 40). Відповідно до Листа державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 18.02.2015р. за №100/01-16, після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справи не заводилася (а.с.18). Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач посилається на поважність причини пропуску строку на прийняття спадщини, а саме на те, що вона хворіла та через стан свого здоров'я не змогла звернутися до нотаріуса, що знайшло своє підтвердження в суді при вивченні змісту лікарських документів позивача (а.с. 27-40) З огляду на викладене, враховуючі, що позивач пропустив строк на звернення з заявою про прийняття спадщини з поважної причини, також суд приймає до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем та з боку відповідача відсутні заперечення, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Outcome: approved