Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

13.05.2016 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 10.01.2014 в сумі 9476 грн 82 коп., а також 1378 грн у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору, в частині порядку і строків розрахунку. У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Відповідач визнала позов лише в частині стягнення з неї тіла кредиту. В задоволенні вимог про стягнення решти суми просила відмовити з тих підстав, що, на її думку, заборгованість виникла саме з вини позивача, який раптово припинив свою діяльність і не приймав платежі від позичальників. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 10.01.2014 сторони уклали Кредитний договір № 7930-2014, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 10000 грн, строком до 08.01.2016, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 22% річних (далі Договір, а. с. 4-6). Пунктом 3.5.3 Договору передбачено щомісячну сплату відповідачем комісії за користування кредитом в сумі 50 грн, а пунктом 6.3 можливість нарахування позивачем пені в разі порушення відповідачем строків погашення кредиту та відсотків. Відповідно до статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Як випливає з розрахунку заборгованості, правильність якого відповідачем не спростовано (а. с. 16), відповідач умови Договору виконує неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 14.04.2016 складає 9476 грн 82 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 5462 грн 71 коп., заборгованості по сплаті відсотків 1590 грн 26 коп., комісія 750 грн, пеня 1673 грн 85 коп. Зазначене є підставою для стягнення з відповідача заборгованості, що складається із заборгованості по тілу кредиту, нарахованим відсоткам та комісії, а всього 7802 грн 97 коп. /5462.71 + 1590.26 + 750/. Вирішуючи питання стягнення з відповідача пені суд виходить з наступного. В силу положень частини першої статті 549 Кодексу пеня є різновидом неустойки, що нараховується у разі порушення боржником зобовязання. Згідно із частиною третьою статті 551 Кодексу розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення. Загальновідомою в місті Чернігові і такою, що за приписом частини другої статті 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, є та обставина, що в серпні 2014 року позивач раптово припинив свою роботу та обслуговування своїх клієнтів, що викликало масове незадоволення з боку мешканців міста Чернігова, переважна більшість зарплатних проектів яких обслуговувалося саме позивачем. Тому, суд частково погоджується з доводами відповідача і вважає, що однією з причин виникнення заборгованості за Договором є неможливість своєчасного виконання відповідачем своїх договірних зобовязань, через закриття по місту всіх відділень позивача. Виходячи з вищевикладеного, зазначене є підставою для зменшення суми пені до 100 грн. Отже, всього з відповідача на користь позивача слід стягнути 7902 грн 97 коп. /7802.97 + 100/. Враховуючи те, що вимога позивача задоволена судом на 83% /7902.97 : 9476.82 х 100/, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу підлягає відшкодуванню 83% сплаченої позивачем суми судового збору, а саме 1143 грн 74 коп. /1378 х 83%/.

Outcome: partial