Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

12 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Зірка» (далі - КП «ШКЗ «Зірка») про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 37640 грн 45 коп., середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з дати звільнення по день винесення рішення по суті, виходячі із середньої заробітної плати 194 грн 08 коп. В обґрунтування позову зазначила, що Наказом №572 від 17.08.2018 була звільнена 17 серпня 2018 року за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю (ч. 3 ст.38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). При звільненні відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі, яка становила 37640 грн 45 коп. Розрахунок відповідач не провів і на теперішній час, у зв`язку з чим позивач просить стягнути заробітну плату у розмірі 37640 грн 45 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з дати звільнення і по день винесення рішення по суті. 15 липня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. (а.с.17) Станом на 23 березня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача КП «ШКЗ «Зірка» до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією трудової книжки, серія [NUMBER] , позивач [PERSON] з 16 лютого 2001 року працювала на КП «ШКЗ «Зірка» та 17 вересня 2018 року була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю. (а.с.7) Із копії довідки виданої КП «ШКЗ «Зірка» 24 червня 2019 року за №178-ВІБ, вбачається, що заборгованість з виплати остаточного розрахунку [PERSON] станом на 20.06.2019 становить 37640 грн 45 коп.(а.с.5) Згідно із довідкою виданою КП «ШКЗ «Зірка» 24 червня 2019 року за №177-ВІБ, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 194 грн 08 коп. (а.с.6) Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз.1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Із огляду на викладені в позовній заяві вимоги та наданого розрахунку, позивачем зазначена дата звільнення 17 серпня 2018 року, відповідно і наданий розрахунок середньої заробітної плати з 20 серпня 2018 року. Разом з тим, дослідивши трудову книжку [PERSON] , вбачається, що дата звільнення працівника [PERSON] 18 вересня 2018 року (Наказ №572 від 17.09.2018). Тобто, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 73944 гривні 48 копійок, із розрахунку затримки виплати заробітної плати за 381 робочій день за період з 19 вересня 2018 року по 23 березня 2020 року (день ухвалення судом рішення) та середньоденної заробітної плати у розмірі 194 грн 08 коп. (381 х 194,08 грн) Беручи до уваги, що при звільненні позивача відповідач не здійснив їй виплату заробітної плати у сумі 37640 грн 45 коп., а також ця виплата не виплачена і по теперішній час, тому, суд вважає задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з КП «ШКЗ «Зірка» на користь [PERSON] , нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 37640 грн 57 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 19.09.2018 по 23.03.2020 (день ухвалення рішення) в сумі 73944 грн 48 коп. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю, згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 768 грн 40 коп.

Outcome: approved