Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

13.02.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 24.02.2020 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В обґрунтування пред`явлених вимог [PERSON] у позовній заяві та заяві про розгляд справи у її відсутності зазначила, що з 08.12.2012 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю та після розірвання шлюбу залишаться із нею. Шлюбні відносини з [PERSON] остаточно припинені у травні 2015 року у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння про сімейне життя, сімейні обов`язки, виховання дітей. Спору з приводу місця проживання неповнолітніх дітей та розподілу майна у подружжя немає. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач до судового засідання не з`явилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 29). Надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи (а.с. 19). Відповідач про дату, час і місце судового засідання неодноразово був повідомлений судом в установленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 17, 24, 28). Проте [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзиву на позовну заяву він також не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 08.12.2012 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 308 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 5) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 6). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені у травні 2015 року. З вказаного часу сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Неповнолітні діти проживають з позивачем. Спору з приводу місця проживання дітей, участі у їх вихованні на час розгляду справи судом у сторін немає. Причиною припинення шлюбних відносин є відсутністю взаєморозуміння про сімейне життя, сімейні обов`язки, виховання дітей. Близько п`яти років сторони проживають окремо. За цей час жоден з подружжя не здійснив дій щодо збереження сім`ї. Позивач заявила про необхідність розірвання шлюбу, неможливість примирення між ними. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Позивачем також зазначено про відсутність спору щодо розподілу спільного майна подружжя. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сім`ї неможливе, суперечить як інтересам кожного з них, так і інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин є підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений при подачі позову до суду судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved