Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

12 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. У своєму позові позивач зазначив, що згідно судового наказу, виданого Глобинським районним судом 22 січня 2020 року, у справі №527/58/20 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 січня 2020 року. Вважає, що даний розмір аліментів повинен бути зменшений, оскільки 03 грудня 2007 року він уклав шлюб і також має на утриманні та приймає участь у вихованні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, він на даний час не працевлаштований, час від часу має неофіційні заробітки, тому його дохід має бути розподілений і на дочку [PERSON] . Посилаючись на викладене, позивач просив суд, зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача за судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області від 22.01.2020 у справі №527/58/20, з 1/4 частини всіх видів доходу до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] до його повноліття. 17 березня 2020 року відповідач направила відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не навів будь-яких підстав для зменшення розміру аліментів зазначених у ст. 192 СК України. Крім того вказала, що з вересня 2019 року вона з позивачем проживає окремо та він допомоги на утримання сина не надає, в той же час у добровільному порядку надає належну матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . У судове засіданні позивач не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву зазначила, що просить розгляд справи проводити у її відсутність. Як зазначено в ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно копії судового наказу, виданого Глобинським районним судом Полтавської області 24 січня 2020 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 січня 2020 року (а.с. 09). Відповідно до копій Свідоцтв про народження [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,10). Згідно довідки, виданої виконкомом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 08 січня 2020 року №19, [PERSON] , [INFO]. зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , в такому складі сім`ї: син - [PERSON] , [INFO], мати - [PERSON] , [INFO] Як вбачається із копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 17 серпня 2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , до 17 серпня 2010 року перебувала в шлюбі з [PERSON] , від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу [PERSON] утримує їх спільну доньку шляхом добровільної сплати коштів у якості аліментів, придбаває для неї іграшки, одяг. Їй відомо, що у [PERSON] є також син [PERSON] , на утримання якого стягуються аліменти, вважає, що стягнення аліментів лише на сина призведе до порушення прав їх спільної доньки [PERSON] (а.с. 14). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати обставини, зазначені у ст. 182 СК України, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з позивача згідно судового наказу стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO]. Крім того, на його утриманні перебуває неповнолітня донька від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Приймаючи до уваги наявність на утриманні позивача ще однієї дитини - доньки [PERSON] , а також те, що аліменти на сина [PERSON] стягнуто в порядку наказного провадження, що виключало можливість встановлення обставин перебування на його утриманні двох дітей, а вказані обставини повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду є розумним, не суперечить нормам матеріального права, буде справедливим балансом між захистом неповнолітніх дітей, а також забезпечить рівні умови утримання кожної дитини позивача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: partial