Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

13.06.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом звільнення від сплати аліментів до відповідача [PERSON] 30.07.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 11.10.2018 року. Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 11.10.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить звільнити його від сплати аліментів, призначених на підставі судового наказу від 04.05.2018 року № 173/562/18, постановленого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 20.06.2014 року він уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований виконкомом Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 3. В період шлюбу у них народилось двоє дітей: син- Болдирєв [PERSON] [INFO] та донька -[PERSON], [INFO]. 03.03.2018 року між ним та відповідачкою виникла сварка в результаті якої відповідач забрала речі та покинула їхню домівку. Діти не хотіли йти з матір'ю та просили її залишитись з ним. В зв'язку з тим, що молодшій донці лише три роки , вона не змогла настояти на своєму бажанні. Старший син категорично відмовився йти з відповідачкою. В результаті відповідачка забрала молодшу доньку, а син залишився проживати з ним. За даними обставинами він звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей. Відповідачка завернулась до суду із завою про стягнення на її користь аліментів на утримання двох дітей. 04.05.2018 року Верхньодніпровським районним судом було видано наказ № 173/562/18 про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення старшою дитиною повноліття. Починаючи стягнення з 30.03.2018 року. Проте на сьогоднішній день лише менша дитина проживає з відповідачкою, а старший син проживає разом з ним, відповідачка коштів на утримання сина не надає, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному об'ємі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач [PERSON]М,. проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що на сьогоднішній день ще не ухвалене рішення суду про визначення місця проживання дітей разом з батьком тому немає підстав для звільнення позивача від сплати аліментів. З нею проживає малолітня дитина і вона вважає, що має право на отримання від відповідача аліментів на її утримання. Аліменти, які вона отримала за виданим судовим наказом витрачали лише на утримання донки, на утримання сина коштів не надавала. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст заявлених позовних вимого. Заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 20.06.2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований, який був зареєстрований виконкомом Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 3, що сторонами не заперечується. В період спільного проживання та шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON] [INFO] та донька -[PERSON], [INFO]. З 03.03.2018 року сторони спільно не проживають. При цьому старша дитина: син - [PERSON] [INFO],проживає разом з позивачем, що підтверджується актом депутата Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 29.05.2018 року, та не заперечується відповідачем. Менша дитина донька - [PERSON], [INFO], на даний час проживає з матір'ю. 04.05.2018 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за заявою відповідачки було видано наказ № 173/562/18 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання двох дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до осягнення старшою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30.03.2018 року, що підтверджується копією судового наказу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України - судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 7 ч. ст..170 ЦПК України - У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшений або збільшений за позовом стягувача або платника аліментів у разі зміну його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров»я когось із них. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна із сторін має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так як судом встановлено, що аліменти на утримання дітей стягнуті з позивача за судовим наказом. Згідно обраного позивачем способу захисту порушених прав позивач просить звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей, суд вважає. що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка, звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу надала недостовірні відомості про те, що діти проживають разом з нею. Так як старша дитина сторін: син - [PERSON] [INFO], залишився проживати та на даний час також проживає разом з позивачем. Позивач просить звільнити його від сплати аліментів, стягнених за наказом суду, а не переглянути судовий наказ за нововиявленими обставинами, які існували на час подання заяви про видачу судового наказу. Але не були відомі суду. Тому виходячи із положень ч. 7 ст. 170 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити захист прав позивача шляхом зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь позивачки за наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача. Так як сторони мають двох дітей і друга дитина проживає разом з батьком, позивачем у справі. Стягнення з позивача аліментів в розмірі1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе розпочинати з дня ухвалення рішення, тобто 11.10.2018 року. Так як відповідач, подаючи заяву про стягнення аліментів на утримання двох дітей надала суду недостовірні відомості і отримує аліменти на дитину. Яка з нею не проживає. Крім того зі своєї сторони відповідачка в порушення вимог ст. 180 СК України, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який залився проживати з позивачем Доводи відповідачки наведені у відзиві на позовну заяву про те, що на даний час не може бути ухвалене рішення ні про звільнення від сплати аліментів, ні про зменшення їх розміру, так як не визначене місце проживання дитини з позивачем, суд вважає безпідставними. Так як право на отримання аліментів при роздільному проживання набуває той з батьків, з ким проживають діти, у випадку, коли другий з батьків не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Таким чином ухвалення рішення суду про визначення місця проживання дітей не впливає на право батька (матері) з ким фактично проживають діти, на отримання аліментів від іншого з батьків. В свою чергу позивач, з яким залишився проживати син, також має право подавати позов про стягання з відповідачки аліментів на утримання дитини, яка залишилась проживати з ним. Так як в судовому засіданні відповідачка підтвердила, що вона отримуючи від позивача аліменти на утримання двох дітей, витрачали кошти лише на утримання однієї дитини і будь-якої матеріальної допомоги на утримання другої дитини, яка залишилась проживати з позивачем не надавала. Враховуючи, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог частково, суд у відповідності із вимогами ст.141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача 352 грн., 40 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial