Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

14.07.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області, до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON] та [PERSON], [INFO] та [INFO] років народження відповідно. Враховуючи, що відповідач усунулася від виконання батьківських обов'язків щодо своїх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, 29.11.2013 року перетнула державний кордон України та проживає, на даний час, у Російській Федерації, жодного разу не навідувала своїх дітей, не телефонувала їм та не надавала будь-якої матеріальної допомоги, виходячи виключно з інтересів дітей, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі та щодо винесення заочного рішення не заперечує. /а.с.58/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та заперечень до суду не подала. Представник третьої особи Супоровський М.О. в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. /а.с. 59-60/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що матір'ю малолітніх [PERSON] та [PERSON], [INFO] та [INFO] років народження відповідно, є відповідач [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження дітей: серії [NUMBER] актовий запис № 05, виданого Торчинською селищною радою Луцького району Волинської області 17.01.2007 року та серії [NUMBER], виданого Торчинською селищною радою Луцького району Волинської області 29.09.2011 /а.с. 10-11/. З довідки виданої Ківерцівським ВП ГУНП у Волинській області 04.07.2016 за № 5193/54/01-2016 вбачається, що [PERSON] 29.11.2013 перетнула державний кордон України та, на даний час, проживає на території Російської Федерації. /а.с.19/. Згідно висновку Ківерцівської районної державної адміністрації від 26.07.2016 року № 27/02-18 позбавлення батьківських прав [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей /а.с.27-28/. Відповідно до довідки про склад сім'ї та проживання, виданої Тростянецькою сільською радою 11.07.2016 року № 799 малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своєю бабою [PERSON] в [ADDRESS] /а.с. 14/. З виданої Тростянецькою сільською радою 11.07.2016 року за № 799 характеристики вбачається, що до сільської ради скарг на поведінку [PERSON] не надходило, до адміністративної та кримінальної відповідальності остання не притягалась. /а.с. 13/. Як слідує з роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. Відтак, суд дійшов до наступного висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своїх дітей, а саме: з 29.11.2013 року перебуває в іншій країні, жодного разу не відвідала дітей, не підтримує з ними будь-якого спілкування та не надає будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, тому позовні вимоги слід задоволити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved