overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

13.11.2014 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.07.2012 року, який зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №195. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання доньки відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Інших платежів аліментного характеру відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомленій у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], - а.с.3. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, - а.с.4. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] щомісячно аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

13.11.2014 року до Карлівського районного суду надійшла заява [PERSON], в якій вона просить суд видати дублікат виконавчого листа по справі №2/531/183/13, за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. У заяві [PERSON] посилається на те, що виконавчий лист не було пред'явлено до виконання, оскільки втрачено. Для розгляду питання про видачу дубліката виконавчого листа, в судове засідання були викликані сторони. Сторони в судове засідання не з'явились, не повідомивши суд про причини неявки. Неявка сторін не є перешкодою для розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і може бути задоволена, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист має право за заявою стягувача видати його дублікат. В судовому засіданні досліджено матеріали справи №531/339/134, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. 04.04.2013 року Карлівським районним судом винесено рішення про задоволення позову [PERSON], яким вирішено стягувати аліменти на її користь з відповідача. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про видачу виконавчого листа. Виконавчий лист [PERSON] отримала, про що свідчить її підпис в довідковому листі до справи. Згідно заяви про видачу дубліката виконавчого листа, вказаний виконавчий лист [PERSON] втратила. До заяви додано довідку ВДВС Карлівського РУЮ, в якій зазначено, що станом на 12.11.2014 року, виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], на виконанні відсутній. (а.с. 3) На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виконавчий лист дійсно було втрачено заявником, тому суд вважає за можливе видати його дублікат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

13.11.2014 року до суду з позовом звернувся [PERSON] про розірвання шлюбу. В своєму позові він вказав, що 24.03.2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Джуринецької сільської ради Немирівського району, актовий запис № 1. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років він з відповідачкою подружніх стосунків не підтримує через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, постійних суперечок та побутових конфліктів, миритися він не бажає. Вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно та носить лише формальний характер, тому просить шлюб між ними розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заві. Відповідач в судовому засідання позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Просить суд після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище «[PERSON]». Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони помиритись не бажають, сім'я фактично розпалась і подальше її збереження неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

13.11.2014 року Оболонським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 2-н-765/539/14 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на комунального підприємства «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві заборгованості за надані житлово-комунальні послуги на загальну суму 10 704, 10 грн. та судових витрат у розмірі 121, 80 грн. 23.07.2015 року боржник [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу від 13.11.2014 року, зазначаючи, що про наявність судового наказу про стягнення з нього заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги йому стало відомо 11.07.2015 року, у зв'язку з чим боржником не було пропущено строк звернення до суду з зазначеною заявою. Зазначає, що заявлені стягувачем вимоги по стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги є спірними, з врахуванням того, що станом на лютий місяць 2015 року він не має заборгованості перед заявником, що підтверджується копіями платіжних документів. Окрім цього заявник вказує на те, що стягувачем ігноруються його звернення про незаконне нарахування боргу у період тимчасової відсутності заявника та членів його сім'ї у квартирі, тобто між сторонами існує спір про право. З огляду на зазначене вважає заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги спірною, у зв'язку з чим заявник просить скасувати судовий наказ та надати роз'яснення з приводу використання права на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності заявника та членів його сім'ї відповідно до п.6 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Заявник, боржник [PERSON] та представник стягувача в судове засідання не з'явились, про місце, день і час розгляду заяви повідомлялися судом належним чином. Відповідно до ч.5 ст. 105-1 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін, що не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, документи, додані боржником до поданої заяви, суд вважає, що докази, на які посилається боржник свідчать про часткову необґрунтованість вимог стягувача, а тому суд вважає правильним скасувати судовий наказ від 13.11.2014 в справі № 2-н-765/539/14 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на комунального підприємства «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] щодо надання судом роз'яснень з приводу використання права на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності заявника та членів його сім'ї відповідно до п.6 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки порушене перед судом питання не входить до повноважень суду при розгляді заяви про скасування судового наказу. На підстав викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

13.11.2014 року ОКП Миколаївоблтеплоенерго звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення з них заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.01.2012 року по 01.05.2014 року у розмірі 3224,86 грн., індексацію суми боргу в розмірі 317,96 грн., три проценти річних в сумі 107,70 грн., що разом з сумою основного боргу становить 3650,52 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до наданої довідки Ф№3 в [ADDRESS], зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON], відповідно і є споживачами теплової енергії, яку постачає Обласне комунальне підприємство Миколаївоблтеплоенерго. Відповідно ст.67 Житлового кодексу України наймач жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги теплопостачання за затвердженими тарифами. Зобов'язання з постачання теплової енергії позивачем виконані. Відповідачі не виконали свої зобов'язання, своєчасно не сплатив за послуги з теплопостачання. За період з 01.01.2012 р. по 01.05.2014 р. борг становить 3224,86 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За період з 01.02.2012 р. по 01.05.2014 р. відповідачам нараховано: індексація суми боргу в розмірі 317,96 грн. та три відсотки річних в сумі 107,70 грн. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 525, 526 ЦК України, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

13.11.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 26 липня 2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 липня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Совєтського районного управління юстиції міста Макіївки, актовий запис за № 78, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.13). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

13.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Присвоїти дошлюбне прізвище [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 07.03.2008 року в Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 43. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, близьких стосунків не підтримують в наслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально - побутових проблем. Збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила суд його задовольнити. Відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 07.03.2008 року в Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 43 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 01.10.2008 року Крюківськом відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 01.10.2008 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з травня 2014 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Дитина проживає з батьком. Майновий спір на час розгляду даної справи відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З огляду на наведене позові вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

13.11.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 17 086 грн 97 к. за житлово-комунальні послуги (а.с.1-2) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.71). Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не з'явились(а.с.34,47,59). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON], та зареєстровані [PERSON], [PERSON] що підтверджується Формою № 3 (а.с.9). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачами рахується заборгованість у сумі 17 086 грн 97 к. (а.с.7-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «Голосіївжитлосервіс» Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

13.11.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем, що був зареєстрований 06.06.2014 року відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1028. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з відповідачкою по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2014 року. Це їх перший шлюб. Дітей від шлюбу у них не має, однак відповідачка відмовляється розривати шлюб у органах РАЦС, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду. Спільне життя в них не склалось через те, що вони мають різні характери, різні погляди на сімейні відносини, не можуть знайти спільної мови, взаєморозуміння між ними відсутнє. Сумісний побут з відповідачкою вести не виходить, весь час виникають суперечки. З огляду на це він вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільним і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте через канцелярію суду також надала заяву в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує і просить справу слухати у її відсутність. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору про поділ спільного майна не має. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Надавати сторонам строк на примирення суд вважає за недоцільне, оскільки відповідач визнала позов. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

13.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 29 лютого 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 185. Від шлюбу спільних дітей немає. Спір стосовно розподілу спільного сумісного майна подружжя відсутній. Сім'я розпалася приблизно з 2009 року перестали вести спільне домашнє господарство, проживають окремо, у кожного з них окремий грошовий бюджет, різні інтереси. Причиною того, що сім'я розпалася є зовсім різні характери, різні погляди на подружні відносини, ставлення до сімейних цінностей, навіть різні погляди на релігійні стосунки. З даних підстав позивач просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та вказує, що проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 29 лютого 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 185. Від спільного шлюбу дітей не мають. Сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, зберігати сім'ю не мають наміру, майновий спір між сторонами відсутній. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved