overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

14 січня 2014 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 7542,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 16 травня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 33924,06 грн., заборгованість за кредитом - 6178,56 грн, заборгованність по процентам за користування кредитом - 3148,39 грн, заборгованість за пенею та комісією - 7661,34 грн, шрафи за п.п.2.2. Генеральної угоди - 16935,77 грн, всього загальна сума забогованості склала 33924,06 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2014 року в розмірі 33924,06 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 14 січня 2014 року укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 7542,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 16 травня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 33924,06 грн., заборгованість за кредитом - 6178,56 грн, заборгованність по процентам за користування кредитом - 3148,39 грн, заборгованість за пенею та комісією - 7661,34 грн, шрафи за п.п.2.2. Генеральної угоди - 16935,77 грн, всього загальна сума забогованості склала 33924,06 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

14 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 липня 1994 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району, актовий запис № 274. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сім'я розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

14 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06.09.2008 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 369 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з березня 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння, а тому [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 06 вересня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 369 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2013 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

14 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем проживали разом у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2005 року. Під час шлюбу у них народилися дві дочки [PERSON] та [PERSON], які перебувають на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про те, що позов підтримує і просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю і просить розглянути справу без його участі. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участи та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнодітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

14 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що з 12 жовтня 2013 року перебувають з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось. З відповідачем проживають окремо, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дочка знаходиться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] працює, має стабільний дохід, на його утриманні дітей чи непрацездатних осіб немає. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти по 1/4 частині його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з наведених в позові підстав, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо задоволення вимог позивача. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задоволює і присуджує до стягнення з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання дитини по 1/4 частині його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Також до стягнення з відповідача підлягає 243,60 грн. судового збору в дохід держави та на користь позивача 400 грн. витрат на правову допомогу (а.с.8-10).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

14 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2011 року по 01 листопада 2013 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. У добровільному порядку матеріальну допомогу відповідач не надає. Посилаючись на наведені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження зазначений відповідач - [PERSON](а.с. 4). Як вбачається з довідки про склад сім'ї від 14 січня 2014 року, місцем проживання дитини є [ADDRESS]. За цією ж адресою проживає і позивач - [PERSON](а.с. 5). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й(або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності зі ст. 182 СК України, враховує його матеріальне становище і стан здоров'я, а також матеріальне становище та стан дитини, визнання відповідачем у повному обсязі позову і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

14 січня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач просив суд розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 09 січня 1998 року. Протягом тривалого часу сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

14 січня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 04 травня 2006 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось, відповідач не брав участь у веденні домашнього господарства, не надавав матеріальної допомоги, не займався вихованням дітей, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, в подальшому подала в судове засідання заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, в подальшому в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 травня 2006 року. Мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] народження. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки після спливу строку наданого судом на примирення позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

14 січня 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2005 року, від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з чим зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з постійними непорозуміннями між ними, як подружжя фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, і за таких обставин вважає, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, а тому збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та проти розірвання шлюбу не заперечувала, їй було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 21 вересня 2005 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м.Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 572 (а.с. 20). Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 21,22). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

14 січня 2014 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якій просить стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], по 600 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття доньки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебувають в шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження. З відповідачем подружні відносини припинились і сторони проживають окремо. Неповнолітня донька проживає і знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча він здоровий та працездатний, офіційно не працює, але заробляє кошти, розмір яких є достатнім для надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення заперечень не має. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved