Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

14 березня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до позивача про стягнення додаткових витрат на лікування дитини. Свій позов мотивує тим, що рішенням Любомльського районного суду від 14 грудня 2010 року вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання двох дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] по 500 (п'ятсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Зазначає, що [PERSON] визнаний інвалідом дитинства. Останній, щорічно, проходить зокрема курс лікування в міжнародній клініці відновного лікування в місті Трускавець, що в свою чергу потребує додаткових витрат. Так, в період з 05 травня 2014 року по 17 травня 2014 року та з 10 серпня 2015 року по 22 серпня 2015 року [PERSON] проходив курс лікування та реабілітації в міжнародній клініці відновного лікування в місті Трускавець, у зв'язку з чим, нею було витрачено 13670 гривень 50 копійок додаткових витрат на лікування сина. У зв'язку з тим, що вона особисто несе додаткові витрати на утримання дитини, а відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити частину коштів витрачених на лікування сина, вона змушена звернутися до суду із позовом про стягнення половини фактично понесених витрат на проходження двох курсів лікування [PERSON] лише в ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» в сумі 6835 гривень 25 копійок. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути з [PERSON] в її користь, половину фактично понесених витрат на проходження двох курсів лікування [PERSON] в сумі 6835 гривень 25 копійок, оплачених за проходження курсу лікування в ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» з 05 травня 2014 року по 17 травня 2014 року та з 10 серпня 2015 року по 22 серпня 2015 року. Вказала, що на лікування сина витрачає значні кошти, останній проходить лікування не лише в ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування», а й в інших медичних закладах. Коштів отриманих від Управління соціального захисту населення не вистачає. При цьому, у зв'язку з хворобою сина, можливості працювати у неї немає. Відповідач проти задоволення позову заперечив, вказав, що не відмовляється приймати участь у додаткових витратах на лікування сина, проте на даний час безробітний, одружений вдруге, дружина також ніде не працює. Крім того зазначав, що позивач отримує державну соціальну допомогу на сина [PERSON] а також кошти на лікування сина від дитячої благодійної місії з Республіки Німеччини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що рішенням Любомльського районного суду від 14 грудня 2010 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] по 500 (п'ятсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття (а.с.3). Як вбачається з розрахунку суми заборгованості по сплаті аліментів [PERSON], заборгованість станом на 01.04.2016 року становить - 1901,82 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Медичним висновком № 11167 від 28 лютого 2012 року встановлено діагноз [PERSON], [INFO], а саме: дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія, когнітивна недостатність, гіперкінетичний синдром, що також є підставою для визнання його інвалідом дитинства на період до 28 лютого 2017 року. Копією виписки ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» підтверджується факт проходження 3-го курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації [PERSON], [INFO], з 05.05.2014 року по 17.05.2014 року (а.с. 6). Оплату за курс амбулаторного лікування здійснено готівкою в касу 05.05.2014 року в сумі 6 860 гривень, що стверджується листом ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» від 22.04.2016 року за вих. №447/1-314 та копією квитанції від 05.05.2014 року, оригінал якої надавався в судовому засідання для огляду (а.с.7). При цьому позивач ствердила, що саме нею вносилися в касу кошти. Крім цього, довідкою ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» від 11.08.2015 за вих.№825/1-646 стверджується, що [PERSON] [INFO], знаходився на амбулаторному лікуванні в ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» в період з 10.08.2015 року по 22.08.2015 року. Згідно вищевказаної довідки та листа ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» від 22.04.2016 року за вих.№447/1-314, оплату за курс амбулаторного лікування здійснено готівкою в касу 11.08.2015 року в сумі 6 810 гривень 50 копійок, платник - [PERSON] (а.с.8). Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір понесених додаткових витрат документально підтверджений належними доказами. З вищезазначених документів також вбачається, що [PERSON], систематично проходить курси лікування та йому рекомендовано повторні курси такого лікування. Довідкою Управління соціального захисту населення Любомльської РДА від 28 квітня 2016 року за вих. №1426/2-16 підтверджується факт отримання [PERSON] державної соціальної допомоги дітям-інвалідам станом на 2016 рік в розмірі 2206 гривень 80 копійок щомісячно. Згідно зі ст. 182, 185 СК України при визначені розміру аліментів і додаткових витрат на дитину, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру додаткових витрат суд приймає до уваги необхідність дитини в лікуванні та реабілітації, ту обставину, що позивач у зв'язку з хворобою сина немає можливості працювати, матеріальний та сімейний стан відповідача, його обов'язок сплачувати на утримання дитини аліменти, та вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача додаткові витрати на лікування сина в сумі 6835 гривень 50 копійок. Посилання відповідача на відсутність можливості заробляти грошові кошти в достатньому обсягу суд вважає необґрунтованими та враховує, що відповідач є особою працездатного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved