Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

14 квітня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить витребувати гараж № [NUMBER] , що розташований в гаражному кооперативі «Восточний» міста Первомайський Харківської області з чужого незаконного володіння [PERSON] та повернути у її користування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом вона прийняла спадщину до якої входив і спірний гараж, який за життя побудував її батько. У зв`язку з відсутністю коштів вона не має можливості оформити спадщину, але постійно користувалася ним. В березні 2019 року вона прийшла на гараж і побачила, що навісні замки збито, а центральний замок вирізано та вставлено інший. Сусід по гаражу повідомив їй, що її гараж нібито продано, на воротах гаража вона вказала номер мобільного телефону, за кілка днів їй зателефонував [PERSON] і повідомив, що придбав спірний гараж у [PERSON] . На прохання позивача жодних документів не представив, в подальшому всіляко уникав спілкування. [PERSON] зверталась з заявою до Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, за результатами звернення порушено кримінальну справу але до теперішнього часу рішення не прийнято. Відповідач відмовляється в добровільному порядку врегулювати спірне питання, всіляко уникає спілкування тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. 05 травня 2020 року відкрито провадження у справі призначено підготовче засідання на 20 травня 2020 року. 20 травня 2020 року відкладено підготовче засідання на 11 червня 2020 року у зв`язку з надходженням клопотання відповідача по справі. 11 червня 2020 року відкладено підготовче засідання на 09 липня 2020 року у зв`язку з надходженням клопотання представника позивача по справі. 09 липня 2020 року відкладено підготовче засідання на 02 вересня 2020 року у зв`язку з надходженням клопотання відповідача по справі. 02 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено праву до розгляду по суті на 21 вересня 2020 року. 21 вересня 2020 року відкладено судове засідання на 19 жовтня 2020 року у зв`язку з надходженням клопотання представника позивача по справі. Позивач та її представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд врахувати подані ним раніше заперечення проти позову, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Дослідивши подані докази, заперечення, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку: Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог представлено, копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2011 року, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] є його донька [PERSON] , [INFO] , спадщина складається з: недоотриманих пенсійних виплат та грошових вкладів з відповідними відсотками. (а.с.8). Також, представлено копію «Інформації від 06 квітня 2019 року», складену рукописним способом, підписану Головою гаражного кооперативу «Восточний», яка містить відомості про те, що на території кооперативу «Восточний» знаходиться гараж № [NUMBER] , який належав [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] . [PERSON] є спадкоємицею спірного гаражу. (а.с.10). Окрім того, в матеріалах справи міститься копія витягу з рішення виконавчого комітету Первомайської районної ради народних депутатів Харківської області від 16.12.1986 року № 644 «Про створення гаражного кооперативу «Восточний» у п.м.т. Первомайський». Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем та його представником суду не представлено. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позивачем не представлено будь-яких належних та допустимих доказів, які б дали суду можливість зробити висновок, про належність позивачу на праві власності спірного гаражу. Більш того, суду не представлено доказів належності спірного гаражу спадкодавцю [PERSON] , після якого позивач прийняла спадщину. Також, не надано доказів того, що позивач зверталась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлого батька щодо спірного гаражу. Представлена позивачем та його представником «Інформація від 06 квітня 2019 року», складена рукописним способом, підписана Головою гаражного кооперативу «Восточний», яка містить відомості про те, що на території кооперативу «Восточний» знаходиться гараж № [NUMBER] , який належав [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] . [PERSON] є спадкоємицею спірного гаражу, судом до уваги не приймається, оскільки обставини викладені в ній не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, окрім того інформація голови гаражного кооперативу не є документом, який може підтверджувати право власності на нерухоме майно, також в повноваження голови кооперативу не входить визначення кола спадкоємців. Навіть даних, які б підтверджували, що померлий батько позивача по справі був членом гаражного кооперативу «Восточний» також не представлено. Стаття 4 ЦПК України встановлює, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 1 ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин справи, зокрема, ст. 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України встановлює, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 цієї статті суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем та його представником не представлено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Позовні вимоги є не доведеними та не обґрунтованими, а тому є такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок Держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed