Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

13.12.2018 року позивач звернулась\~ до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з\~ 09.10.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач самоусунувся від батьківських обовязків, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона сама не має змоги утримувати сина.\~ В зв'язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 09.10.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та перебуває на її утриманні\~ за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], здорова та працездатна особа, інших осіб на утриманні не має, в добровільному порядку аліменти на утримання сина не сплачує та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини. Дані обставини підтверджено матеріалами справи та визнаються сторонами. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць\~ встановлений для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць\~ встановлений для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. В п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на\~ сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, оскільки визначений\~ спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини,\~ рівню життя та розвитку. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved