Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

14.12.2017 року [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01.03.2005 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки і впродовж останнього часу проживають окремо. Неповнолітні діти знаходяться на її утриманні та вихованні, вони разом проживають у житловому будинку її батьків, вона не має постійного місця роботи, підсобного господарства не веде і підприємницькою діяльність не займається, фактично немає ніяких доходів, а тому сама не взмозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітніх дітей, у звязку з чим зазнає матеріальні труднощі. Крім того, їхня неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] постійно хворіє на хворобу серця. Її догляд та лікування потребують значних витрат. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] молода, фізично здорова людина, може і зобовязаний працювати, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, однак від її представника [PERSON] до суду надійшла заява в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі, а справу просить розглянути у його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення повісток. Про причини неявки відповідач суд не повідомив. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди представника позивача, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до частковго задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що строни перебували у зареєстрованому шлюбі. Зясовано також, що від шлюбу у позивача з відповідачем народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких долучені до матеріалів справи. З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, який складений депутатом Гвіздської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області вбачається, що позивач [PERSON] не працює, з своїм чоловіком [PERSON] не проживає і спільного господарства не веде. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей добровільно не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 роківстановить 1860 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, не має інших утриманців, однак не працює та не займається підприємницькою діяльністю, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 800 грн. судових витрат по справі та судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: approved