Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

13.09.2021 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування. Позовна заява обґрунтована тим, що у [PERSON] та [PERSON] є донька [PERSON] , [INFO] . В зареєстрованому шлюбі сторони не перебували і після народження доньки певний час проживали разом. Коли дитині виповнився майже рік, батько покинув їх, де він зараз мешкає невідомо. Вже більше 12 років відповідач взагалі не відвідує дочку, не телефонує та не цікавиться її здоров`ям, розвитком та життям з невідомих причин. Позивач не чинить ніяких перешкод для спілкування батька із своєю дитиною. Однак, відповідач ніяким чином не приймає участі у вихованні дитини, тому [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] . Ухвалою суду від 14.09.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а.с.25). 04.10.2021 закрито підготовче провадження, призначений судовий розгляд по суті (а.с.34). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник позивачки адвокат Долженко О.М. підтримала вимоги позивачки. Просила задовільнити позов повністю та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою останнього відомого місця проживання, у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Крім того, відповідач повідомлений про день та час судового розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 27,39). Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 19.10.2021 про проведення заочного розгляду справи. Представник третьої особи Ревенчук С.Ю. в судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування не може надати висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки його місцезнаходження не відоме, причини не виконання батьківських обов`язків встановити не має можливості. Як і не можливо з`ясувати його ставлення до даного питання. Зазначила, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради 07.10.2021, уважно вивчені документи, подані [PERSON] , та з`ясовано, що дитина разом з матір`ю та бабусею проживає за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання добрі, є всі необхідні умови для повноцінного життя та розвитку дитини. [PERSON] приділяє належну увагу вихованню та здоров`ю дочки. Батько дитини [PERSON] перестав проживати разом із [PERSON] та [PERSON] коли дочці було близько одного року. З того часу перестав відвідувати дитину, спілкуватися з нею та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Під час спілкування із неповнолітньою дитиною, [PERSON] пояснила, що повністю підтримує намір матері позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки свого біологічного батька вона не знає та не пам`ятає. З`ясувати думку самого [PERSON] не виявилось за можливе, комісія не мала змоги детально з`ясувати усі обставини по справі, а також поставити запитання та отримати відповіді на них, оскільки місце його проживання невідоме. Суд, заслухавши позивачку, її представника, представника третьої особи, свідка, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Дитина разом з матір`ю проживають, за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створені усі необхідні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 10.09.2021 (а.с.31). [PERSON] навчалася та закінчила 9 клас в Миргородській гімназії ім. Т.Г. Шевченка Миргородської міської ради Полтавської області. Вихованням дитини займалася мати та бабуся. Батько на батьківські збори не приходив, не телефонував класному керівнику та не цікавився навчання своєї дочки, що підтверджується довідкою від 13.09.2021 (а.с.29). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.09.2019 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON] [INFO] , в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 06 червня 2019 року до повноліття дитини (а.с.10-12). На підставі рішення суду, 24.06.2020 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області виданий виконавчий листь № 541/1198/19. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців виданої 12.07.2021 Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків), станом на 30.06.2021 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 48000 грн (а.с.13). Згідно довідки КНП «Миргородського міського центру первинної медико-санітарної допомоги» Миргородської міської ради Полтавської області від 20.09.2021, дитину [PERSON] , [INFO] на прийом до сімейного лікаря приводить завжди мати, яка спілкується з лікарем та виконує усі призначення лікаря, дбає про здоров`я дитини. Щеплення проведені вчасно. Лікар з батьком [PERSON] , не знайомий (а.с.30). За змістом ст.ст. 3,9,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати , батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин 1, 2 та ч. 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миргородської міської ради про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав від 18.10.2021, зазначено, що дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , батько дитини [PERSON] не проживає разом із ними та не спілкується з дочкою більше 12 років. Місце проживання [PERSON] не відоме, тому не можливо з`ясувати причини невиконання батьківських обов`язків та його ставлення до позбавлення батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007). Судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дочки. Участі у її вихованні не приймає, не турбується про її здоров`я, взагалі не спілкується з нею, місце проживання дочки йому відоме. Фінансової допомоги для виховання та утримання дитини не надає, не виявляє у відношенні до дитини батьківської турботи, що дійсно вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню.

Outcome: approved