Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку, розташованому за адресою: вул. Перемоги, 211, м.Болград, Одеська область. В обгрунтування вказувала, що ій на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за вище вказаною адресою, в якому зберігає реєстарцію місця проживання відповідач, проте фактично він в будинку не проживає з 27.06.2014 року, ніяких його речей в будинку немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що з 1980 року по 1993 рік, і з 1996 року по 27.06.2014 року він проживав з [PERSON] в будинку № 211 по вул. Перемоги в м.Болград Одеської області. 27.06.2014 року після сварки він забрав свої речи і переїхав жити до своєї сестри в будинок №84 по вул. Комсомольська в м. Болград Одеської області, але з реєстрації в будинку № 211 по вул. Перемоги в м. Болград він не знимається, оскільки йому немає де зареєструватися. Судом установлені такі факти і відповідні ім правовідносини. Встановлено, що житловий будинок № 211 по вул. Перемоги в м. Болград Одеської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.06.1984 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори [PERSON] (реєстр № 2381), належить [PERSON] В цьому будинку зареєстровано місце постійного проживання відповідача [PERSON] (а.с. 4-8, 16 ). З пояснень позивача та відповідача в судовому засіданні вбачається, що відповідач [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1980 року. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 31.05.1993 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.11,12). В судовому засіданні також встановлено, що в будинку, що належить позивачці, відповідач не проживає без поважних причин більше одного року, ніяких його речей в будинку немає, що підтверджується поясненнями позивача, відповідача, а також свідка [PERSON] Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами даної статті власник може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були повязані з позбавленням володіння. Порушення права розпорядження має місце, коли власник незаконно обмежується у можливості реалізації не тільки правомочності користування, але і розпорядження, внаслідок дій особи, яка своєю протиправною поведінкою створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника втрачає право на користування житлом в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві власності, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Оцінюючи встановлені у справі обставини, підтверджених наявними у матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] в будинку №211 по вул. Перемоги в м. Болград не проживав без поважних причин більше одного року, ніяких належних йому речей в будинку немає, тому його слід визнавати таким, що втратив право користування житлом в будинку № 211 по вул. Перемоги в м. Болград Одеської області, що належить на праві власності позивачці. Підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved