Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

13.04.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позов вказав, що 02.04.2021 дізнався з електронного сервісу «Дія» про наявність відносно нього виконавчого провадження № 64760713, відкрите державним виконавцем Бахмутського МРВ ДВС Східного МУ МЮ (м.Харків) на підставі виконавчого напису № 21704, виданого 20.10.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича. Постановою державного виконавця від 10.03.2021 було відкрито виконавче провадження № 64760713 про стягнення з нього, як боржника, суми у розмірі 6071,05 грн. на користь ТОВ «Фінпром Маркет» та стягнення виконавчого збору/винагороди у розмірі 607,10 грн. 02.04.2021 звернувшись до виконавчої служби отримав копію вищевказаного виконавчого напису, з якого дізнався про заборгованість за кредитним договором № 006-04251-131013 від 13.10.2013 укладеним з ПАТ «Дельта Банк». Вказує, що дійсно 13.10.2013 між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 006-04251-131013 строком на 1 рік до 13.10.2014, ним були отримані кошти у розмірі 6500,00 грн. та частково сплачені у розмірі 3000,00 грн. Вважає, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, на час звернення стягнення сплив строк звернення до нотаріуса та строк позовної давності, тобто спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та постанови КМУ від 29 червня 1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у зв`язку із чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати виконавчий напис № 21704 виданий 20.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на його користь судові витрати. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2021 забезпечено даний позов [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: зупинено стягнення боргу в сумі 6 071,05 грн. на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 21704 від 20.10.2020, за виконавчим провадженням № 64760713, яке відкрито старшим державним виконавцем Бахмутського МРВ ДВС Східного МУ МЮ (м. Харків) Івановою С.О. до закінчення розгляду вказаної позовної заяви та набранням судового рішення законної сили. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (заява від 14.06.2021 вх. № 19224). Також вказав, що заперечує проти задоволення клопотання відповідача про врегулювання даного спору. Представник відповідача ТОВ «Фінпром Маркет», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Разом з цим, 01.06.2021 від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі. Крім того, надіслав клопотання про врегулювання спору за участю судді, в якому пропонує вирішити даний спір в мировому порядку на наступних умовах: у разі сплати коштів у розмірі 1 000,00 грн. у строк до 18 год. 00 хв. 21.06.2021, частина заборгованості у розмірі 5 071,05 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 006-04251-131013 від 13.10.2013 та виконавчим написом № 21704 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 11.05.2021 на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підставах. Так він зазначає, що 20.10.2020 до нього звернувся директор ТОВ «Фінпром маркет» Яворський Р.І. із заявою про вчинення виконавчого напису, до якої надав документи: кредитний договір від 13.10.2013, вимогу про усунення порушень кредитного зобов`язання від 19.10.2020, повідомлення про відступлення права грошової вимоги, виписку по рахунку із зазначення суми боргу, строку, за яким проводиться стягнення, договір факторингу від 18.10.2020 з додатком. Тобто, йому було надано всі необхідні для вчинення виконавчого напису документи. Вказує, що жодних порушень процедури вчинення виконавчого напису не було, оскільки вчинення виконавчого напису обов`язковою умовою є лише надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення, а не одержання, оскільки боржники як правило відмовляються від одержання кореспонденції від кредиторів. Інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені у Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальної дії, цей Перелік документів не передбачає. Отже, відповідачем були надані всі необхідні документи для вчинення ним виконавчого напису, які в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості. Просив розглянути справу без його участі. Третя особа представник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. У\~статті 202 ЦПК України\~визначено, що проведення процедури врегулювання спору за участю судді суд постановляє ухвалу, якою одночасно зупиняє провадження у справі. У випадку недосягнення сторонами мирного врегулювання спору за наслідками проведення врегулювання спору повторне проведення врегулювання спору за участю судді не допускається. Згідно ч.1 ст.203\~ЦПК України, проведення врегулювання спору за участю судді здійснюється у формі спільних та (або) закритих нарад. Сторони мають право брати участь у таких нарадах у режимі відеоконференції в порядку, визначеному цим Кодексом. Спільні наради проводяться за участю всіх сторін, їх представників та судді. Позивач свою згоду на врегулювання спору за участю судді не надав. Отже, враховуючи відсутність спільної згоди всіх сторін на врегулювання спору за участю судді, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про врегулюванні спору за участю судді. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. \~Відповідно до\~ст.\~4\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. З паспорту серії [NUMBER] (арк.с.7-10) вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що 20 жовтня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21704, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, буд.9А, оф.204, ЄДРПОУ 43311346, п/р [NUMBER] відкритий у АТ «ОТП БАНК», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами», ЄДРПОУ 35017877, відступлена право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», ЄДРПОУ 39508708, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1/Д від 15 жовтня 2020, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, на підставі Договору факторингу № 450/К від 11 травня 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 006-04251-131013 від 13 жовтня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , заборгованість за кредитним договором за період з 10.05.2018 по 20.10.2020 суму у розмірі 6071,05 грн. (6020,26 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,79 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису). Вказано, що цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з дня його вчинення (а.с.21). Вказаний виконавчий напис був вчинений нотаріусом за заявою директора ТОВ «Фінпром Маркет» Яворського Р.І. від 20.10.2020 № 26 6151, до якої також були долучені документи: копія заяви № 006-04251-131013 від 13.10.2013 з додатком, копія вимоги ТОВ «Фінпром маркет» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань від 19.10.2020, копія повідомлення про відступлення права грошової вимоги, копія договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020, виписка з рахунку [PERSON] (а.с.88-100). 10.03.2021 на підставі виконавчого напису № 21704 від 20.10.2020 старшим державним виконавцем Бахмутського МРВ ДВС Східного МУ МЮ (м.Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64760713 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 6 071,05 грн. (а.с.23). Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. \~ \~ \~ \~Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій\~або відмову\~в їх\~вчиненні»від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги не дотриманням принципу безспірності. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Дослідженими в справі доказами встановлено, що при вчиненні виконавчого напису від 27.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 перевірено подачу відповідачем ТОВ «Фінпром\~маркет»на обґрунтування вимог пакету документів. З наданих на запит позивача документів, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., які були підставою для видачі виконавчого напису, вбачається, що звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості [PERSON] , надав інформацію щодо розміру заборгованості станом на час вчинення виконавчого напису, виписки з рахунка, письмову вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, заяву№ 006-04251-131013 від 13.10.2013 з додатком, договір факторингу та повідомлення про відступлення права грошової вимоги. З урахуванням положень Переліку документів, зазначені документи не можуть вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника, оскільки не є первинними документами. Тобто, зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що в даному випадку нотаріусом при вчиненні спірного напису не були враховані обставини, які можуть поставити під сумнів або взагалі спростовують безспірність заборгованості між сторонами. Крім того,\~у своїй\~заяві від\~11.05.2021\~(а.с.73)\~директор ТОВ\~«Фінпром маркет»\~вказав про\~визнання позовних\~вимог [PERSON] \~про визнання\~виконавчого напису\~приватного нотаріусуКиївського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 21704\~від 20.10.2020\~таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахування вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають обґрунтовані та підлягають задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий\~збір в\~розмірі 908,00грн. згідно квитанції № 82096 від 03.04.2021 (арк.с.1). На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору. З огляду на вказане, за вимогами ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача мають бути стягнуті на користь позивача судові витрати на суму 454,00 грн.

Outcome: approved