Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

14 квітня 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за державним кредитом на навчання у розмірі 5200 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 2 267 грн. 88 коп., пені у розмірі 4 474 грн. 04 коп., а всього 11 941 грн. 92 коп., мотивуючи тим, що відповідно до наказу відповідач був зарахований на навчання, а між сторонами по справі була укладена Угода № К-133 від 30.12.2003 року, на підставі якої позивач надав відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі базової вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» та напрямком підготовки «Інженерна механіка» за спеціальністю «Технології машинобудування», та денною формою навчання у розмірі 7 250 грн. на 2001-2004 навчальні роки та 9 750 грн. за весь термін навчання, а відповідач зобов'язався повернути протягом 15 років всю суму наданого кредиту рівними частками щорічно (тобто по 1/15 частині кожний рік) та три відсотки річних за користування кредитом. Однак, до цього часу борг не погашений. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 11 941 грн. 92 коп. заборгованості з повернення державного кредиту, з яких: основний борг - 5 200 грн., відсотки - 2 267 грн. 88 коп., пеня - 4 474 грн. 04 коп. 02 грудня 2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути загальну суму заборгованості за кредитом в розмірі 16 009 грн. 62 коп., з яких: основний борг - 4 740 грн., відсотки - 2 358 грн. 33 коп., пеня - 8 911 грн. 29 коп. Справа перебувала в провадженні судді Бойчука О.В. до 16 січня 2016 року. 16 січня 2016 року на підставі розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду від 13 січня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв'язку із закінченням повноважень судді Бойчука О.В. Справу передано судді Бабій О.М. 18 січня 2016 року справу прийнято до провадження суддею Бабій О.М. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково в частині основного боргу, просив зменшити розмір відсотків та пені, оскільки відповідач хворіє та має на утриманні малолітню дитину. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 30.12.2003 року між Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу та [PERSON] була укладена Угода № К-133 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти (а.с.5), на підставі якої навчальний заклад надав одержувачу (відповідачу по справі) цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» та напрямком підготовки «Інженерна механіка» за спеціальністю «Технології машинобудування» за денною формою навчання у розмірі 7 250 грн. на 2001-2004 навчальні роки та на весь термін навчання 9 750 грн., а одержувач зобов'язався повернути протягом 15 років всю суму наданого кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з 12 місяця, а у випадку відрахування - починаючи з третього місяця, про що свідчить розділ 3 даної угоди. Згідно із змістом п.3.4 вказаної угоди одержувач зобов'язаний, за наявності обставин, що є підставою для звільнення від повернення кредиту, надавати щорічно (до 30 листопада) навчальному закладу після закінчення навчання відповідний підтверджуючий документ про такі обставини. Представник відповідача стверджував, що відповідач 25 серпня 2005 року був призваний до Збройних Сил України, а [INFO] року у нього народився син [PERSON], а тому відповідач повинен був бути звільнений від сплати відсотків. Однак, доказів того, що відповідач повідомив позивача про такі обставини представник відповідача суду не надав. Отже, відповідач не виконав вимоги п. 3.4 Угоди. Відповідно до п. 6.1 Угоди, одержувач кредиту повертає використаний кредит на навчання у сумі 9 750 грн. та відсотки за користування ним згідно розрахунку до 31 грудня кожного року 1/15 частини від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 01 червня 2006 року до 01 червня 2021 року. Пунктом 4.2 угоди передбачено право навчального закладу стягнути в судовому порядку кредит та відсотки за користування відсотками з одержувача. За змістом п. 7.2 вказаної угоди за ухилення від повернення кредиту чи відсотків за його користування одержувач кредиту сплачує навчальному закладу пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 7.1 угоди за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цією угодою сторони несуть відповідальність згідно із законодавством Відповідно до довідки про стан розрахунку за пільговий кредиту на здобуття освіти [PERSON] від 06.06.2016 року, наданого позивачем загальна сума заборгованості по кредиту станом на 01 червня 2016 року становить 12 287 грн. 77 коп., в тому числі: основний борг - 3 020 грн. 84 коп., відсотки за період з 01.06.2006 року по 22.06.2014 року - 2 358 грн. 33 коп., пеня за період з 14.04.2013 року по 01.06.2016 року (в межах строку позовної давності) - 6 908 грн. 60 коп. (а.с.88) Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до п.4 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003 року, розмір кредиту визначається щороку до 1 квітня вищим навчальним закладом державної форми власності виходячи з вартості навчання (за винятком стипендії) відповідно до форми навчання і затверджується центральним органом виконавчої влади, у підпорядкуванні якого перебуває вищий навчальний заклад. Згідно із ч.6 ст.64 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг і не може змінюватися протягом усього строку навчання. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що уклавши угоду про отримання цільового пільгового державного кредиту для здобуття у навчальному закладі вищої освіти, продовжуючи навчання та отримавши спеціальність, відповідач фактично перебував з позивачем у договірних відносинах, правові наслідки яких не оспорював і, не виконавши свої зобов'язання, повинен нести відповідальність відповідно до загальних та спеціальних норм зобов'язального права, а також інших актів цивільного законодавства, у тому числі Закону України «Про вищу освіту», Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 916 від 16.06.2003 року. Згідно ч. 1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. За приписами ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, сторони спірного кредитного договору на добровільних засадах визначили усі його умови, які прописані чітко і зрозуміло. Відповідач частково погашає кредит, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.82-83). Відповідач не виконав умов угоди про отримання цільового пільгового державного кредиту для здобуття у навчальному закладі вищої освіти, укладеної між ним та позивачем, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з нього витрат пов'язаних з його навчанням обґрунтованими. Однак, згідно довідки наданої суду позивачем загальна сума заборгованості по пені складає 6 908 грн. 60 коп., що є більшим ніж сума основного кредиту та відсотків. Крім того, представник відповідача просив зменшити розмір пені оскільки відповідач хворіє, має на утриманні малолітню дитину, частково погашає кредиту в силу своїх можливостей. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Обставинами, які мають істотне значення є те, що відповідачу визначено 20% ступінь втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою (а.с.40), на його утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.43). Тому розмір пені слід зменшити до 1000 грн., який на суб'єктивну думку суду буде справедливим. Відповідно до ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, оскільки дане судове рішення ухвалюється на користь Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial