Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

14.07.2015 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи Третя львівська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності [PERSON] на будинок по вул. Хвильового, 9 «а» у м.Львові, видане Шевченківською районною радою народних депутатів 09.04.1992 р., визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер: 6-176 виданого 20.04.2015 р. державним нотаріусом Третьої львівської нотаріальної контори [PERSON] на 1/2 частину будинку за адресою: м.Львів, вул. Швильового, 9 «а», що видане [PERSON], визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер: 6-174 виданого 20.04.2015 р. державним нотаріусом Третьої львівської нотаріальної контори [PERSON] на 1/2 частину будинку за адресою: м.Львів, вул. Швильового, 9 «а», що видане [PERSON] та визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на 1/2 будинку за адресою: м.Львів, вул. Швильового, 9 «а», як за спадкоємцем за законом від [PERSON]. 31.07.2015 року позивач уточнила позовні вимоги та просила п. 4 позовних вимог змінити та викласти його у наступній редакції: Визнати за [PERSON], [INFO], яка є спадкоємцем за законом від [PERSON], [INFO], право спільної часткової власності на 1/2 частину буднку 9 «а» на вул.Хвильового у м.Львові, що складається з приміщень: 2-1 коридор, площею 8,50 кв.м., 2-2 ванна, площею 2,70 кв.м., 2-3 коридор, площею 7,50 кв.м., 2-4 кухня, площею 12,60 кв.м., 2-5 жилова кімната площею 21,40 кв.м., загальною площею 52,70 кв.м. з приналежними до нього будівлями та спорудами: цегляний сарай під літ. «Д», деревяний сарай під літ. «Ж», цегляна вбиральня під літ. «Е», металеві ворота 1, метелева хвіртка 1. Ухвалою судового засідання від 07.08.2015 року залучено як третя особа Львівська міська рада. В обгрунтовання позовних вимог зазначав, що 07 листопада 2012 року помер її батько - [PERSON], котрий все своє майно заповів їй. У її батька [PERSON] був рідний брат [PERSON], [INFO], котрий помер 08 травня 2014 року. [PERSON], [INFO] - матір [PERSON] та [PERSON] у 1965 році, здійснивши відчуження садиби у селі Малі Грибовичі Жовківського району дала гроші своїм дітям для купівлі будинку у м. Львові по вул. Хвильового, 9А та переїзду всією сім єю туди. Оскільки [PERSON] був старшим братом, а матір була неписемною та неграмотною, вирішила доручити йому оформлення документів на купівлю недобудованого будинку у 1965 р. по вищезгаданій адресі. При виборі будинку, перевага надавалась будинку, котрий би у рівних частках задовольняв та ділив порівно житлову площу між братами [PERSON] та [PERSON] та їхніми майбутніми сімями. Такий вибір припав на недобудований індивідуальний житловий будинок, котрий згідно рішення Виконкому Шевченківської районної ради депутатів трудящих №469 від 09 травня 1958 р. належав власнику - [PERSON]. У 1992 році відповідно до поданої заяви однієї особи, були підготовлені документа лише на одного брата - [PERSON] і на підставі рішення Шевченківської районної ради народних депутів м. Львова від 18.02.1992 р. №56 «Про самовільне будівництво» Шевченківською районною радою народних депутатів 09.04.1992 р. видано Свідоцтво про право власності на весь будинок, включно із половиною будинку її батька із їхньою сімєю. Внаслідок того, що власність на весь будинок була оформлена [PERSON] на себе без відома [PERSON], після смерті першого, дітьми [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] було прийнято спадщину на спірний будинок і згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, останніми було оформлено на себе право власності на наш будинок в частці по 1/2. На 1/2 частині будинку [PERSON] та [PERSON] не проживають, його обслуговування не здійснюють. На 1/2 частині спірного будинку її батька - [PERSON], постійно проживають її діти та здійснюють обслуговування будинку. Вона, як спадкоємиця свого батька згідно заповіту, вступила у фактичне володіння та управління 1/2 будинку, користуюсь ним та присадибною земельною ділянкою, проте не може зареєструвати права власності на будинок. Відтак позивач важає, що оскільки, її батько не оформив права власності на свою 1/2 частину будинку, вона не могла згідно Заповіту оформити свідоцтво про право власності на 1/2 спірного будинку, за таких обставин позивач була вимушена звернутись до суду. Позивач будучи у судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому. Додатково пояснла, що на спірній половині будинку з моменту його будівництва постійно проживали її бабця, тато, сімя та брат [PERSON]. [PERSON], яка, продавши свій будинок переселилася з с.Грибовичі та весь час жила за цією адресою, померла і була звідси похована. Батько хворів за життя та не приділяв уваги щодо оформлення права власності на половину будинку, а тому у 2010 році написав заповіт на неї на все майно. На даний час та скільки памятає у будинку завжди було два окремих входи. Половина будинку, яким вони користуються має окремі засоби обліку, комунальні вигоди, окреми номер телефону. Жодним чином [PERSON] не повідомляв її батьків про те, що він у 1992 році оформив право власності на весь будинок та за весь час не ставив будь якої вимоги щодо звільнення будинку, оплати за проживання, компенсації за ремонт і т.ін. на даний час у будинку проживає її донька з сімєю: чоловік і троє дітей. Брат за даною адресою проживав до 2000 року. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 08.07.2015 року (а.с.19) у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених у позові, просив такий задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи у суді позов заперечила та пояснила, що її батько працював з [PERSON] на лижній фабриці, який запропонував разом будувати будинок. Першу половину, у якій вони проживають, батько будував сам без мами, а другу позовину на яку претендуює позивач може бабця і допомогала, але будував також її батько. Вважає,що даний спір мав би бути вирішений поза судом, однак позивач до неї не зверталася. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , яка діє на підставі нотаріальної довіреності від 29.07.2015 року (а.с.30) у судовому засіданні позов заперечила, підтримала пояснення свого довірителя, просила відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] будучи у суді позов заперечив та пояснив, що він зі слів свого батька [PERSON] знає як батько та [PERSON] будували даний будинок. Його вуйку, а рідний брат батька [PERSON] переїхав жити до будинку тільки у 1970 році, коли такий був збудований. Його батьки проживали сімєю на половині, якою вони і до тепер користуються. Мама померла у 2003 році, а батько у 2014. У другій половині, на яку претендує позивач проживала бабця, яка померла у 1991 році та вуйко з сімєю, який помер у 2012 році. Просив у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , яка діє на підставі нотаріальної довіреності від 29.07.2015 року (а.с.29) та адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордеру і договору від 06.08.2015 року (а.с.55-57) у судовому засіданні позов заперечили, підтримали пояснення свого довірителя, просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи Львівської міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 06.11.2014 року (а.с.103,123) у судовому засіданні пояснила, що особи, які на правовій осонові довший час проживають у будинку не можуть бути позбавлені такого права, але оскільки позов не зачіпає інтересів ради, її власності, то спір залишає на вирішення суду. Представник третьої особи - Третьої Львівської державної нотаріальної контори на розгляд справи не з'явився, на адресу суду надійшло повідомлення про розгляд справи у відсутності їх представника, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, представників позивача та відповідача, представника третьої особи Львівської міської ради, показання свідків, вивчивши та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудящих №469 від 09.05.1958 р. «Про розгляд заяви гр. [PERSON] про відвід земельної ділянки для індивідуальної забудови по вул. Господарській бічній, №1 Шевченківського району», заяву [PERSON], задоволено та передано йому у земельну ділянку площею, 600 кв.м. для індивідуальної забудови по вул. Господарській бічній, №1, згідно проекту затвердженого головним архітектором м.Львова (а.с.6) Згідно Рішення № 739 Шевченківської районної ради депутатів трудящих серпень 1965 року, де власнику - [PERSON] було дозволено продати такий недобудований будинок №1 по вул. Господарській бічній та зобовязано гр. [PERSON] та [PERSON] нотаріально засвідчити акт купівлі-продажу будинку, тобто укласти Договір купівлі-продажу та представити його в управління головного архітектора м. Львова (а.с.39). До 1995 року діяла Інструкція Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 р. «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» (далі - Інструкція). Згідно даної Інструкції Розділ III. Про порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів. Пунктом 10 Інструкції передбачено, що при відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції (додаток N 1), зацікавлена юридична або фізична особа (установа, підприємство, організація, громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це. Згідно оглянутих документів інвентаризаційної справи (інвентаризаційна справа №592 а.с.64), такий Договір не був укладений, тому гр. [PERSON] не міг подати згідно Додатку 1 Інструкції п.19 «Договори купівлі-продажу, міни і дарування будинків (домоволодінь), а також договори про відчуження будинків (домоволодінь) на умовах довічного користування, посвідчені місцевими Радами депутатів трудящих в межах їх компетенції». Тому 1992 році [PERSON],

Outcome: approved