Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

13.09.2013 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання незаконним наказу №71 від 05.06.2013 р. про її звільнення, поновлення на роботі на посаді юрисконсульта 1 категорії в філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Білоколодязький елеватор», стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Представник позивача адвокат [PERSON] зазначені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача адвокат [PERSON] в задоволенні позову просив відмовити через відсутність підстав для цього. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із копії трудової книжки(а.с.6-8) встановлено, що позивач [PERSON] 09.07.2012 р. тимчасово була прийнята на посаду юрисконсульта філії ПАТ «ДПЗКУ «Білокодязький елеватор». Згідно наказу №130 від 31.07.2012 р. вона була переведена на зазначену посаду на постійну роботу(а.с.73). 05.06.2013 р. [PERSON] подала заяву про звільнення її з займаної посади за власним бажанням з 05.06.2013 р.(а.с.79). В судовому засіданні позивачка пояснила, що 05.06.2013 р. до неї в кабінет зайшла заст. головного бухгалтера підприємства [PERSON] і сказала, щоб всі подали заяви про звільнення з роботи за власним бажанням в той же день. Лише в той же день близько десятої години у неї відбулась зустріч із [PERSON], який не заперечував проти її звільнення за власним бажанням і сказав, що на цій посаді буде працювати інша людина. Вважала, що таким відношенням до спеціаліста [PERSON] чинив тиск на неї. Представник відповідача [PERSON] оспорював пояснення відповідача лише в тій частині, що [PERSON] чинив тиск на позивачку. 17.06.2013 р. вона подавала заяву про відкликання поданої заяви про звільнення з роботи за власним бажанням(а.с.9). Наказом №71 від 05.06.2013 р. [PERSON] звільнена із роботи за власним бажанням ст.38 КЗпПУ(а.с.81). Свідок з боку позивача [PERSON] пояснив, що в той день багатьом працівникам філії ПАТ «ДПЗКУ «Білоколодязький елеватор» було запропоновано подати заяви про звільнення з роботи за власним бажанням. Розмови позивачки із керівником цього підприємства [PERSON] не чув. При звільненні із позивачкою був проведений повний розрахунок, що підтверджується відомостями на виплату грошей(а.с.83-88), а 09.07.2013 р. видана трудова книжка, що підтверджується книгою обліку трудових книжок і вкладишів до них(а.с.90-91). Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпПУ працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк. Попередивши про це власника або уповноважений ним орган за 2 тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність догляд за дитиною до досягнення нею 14 річного віку або дитиною- інвалідом; догляд за хворим членом м сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. [PERSON] скористалась своїм правом звільнення за власним бажанням до сплину двотижневого строку, встановленого ст.38 КЗпПУ, про що свідчить її заява про звільнення за власним бажанням з 05.06.2013 р.. В суді вона пояснила, що під час бесіди із [PERSON] останній погодився із датою її звільнення. З огляду на це, доводи позивача про те, що відповідач неправильно звільнив її до сплину двотижневого строку, встановленого ст.38 КЗпПУ-безпідставне. Посилання позивача та її представника на те, що [PERSON] відкликала свою заяву про звільнення до спливу двотижневого строку також є безпідставним, оскільки на момент подання заяви трудовий договір між нею та відповідачем вже був розірваний. Оскільки факт тиску на юрисконсульта [PERSON] перед поданням нею заяви про звільнення за власним бажанням із 05.06.2013 р. з боку [PERSON] не знайшов свого підтвердження дослідженими доказами, а тому відсутнє порушення трудових прав позивачки, в задоволенні всіх її позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed