overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

\~14.03.2016 року Калинівська місцева прокуратура звернулася до суду з позовом в інтересах Микулинецької сільської ради до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок незаконної порубки дерев. В позові зазначили, що вироком Літинського районного суду від 28.01.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..246 КК України. Як встановлено під час розгляду справи, судом 26.11.2015 року [PERSON] умисно, з корисливих мотивів, в лісовому масиві, який розташований на території Микулинецької сільської ради Літинського району, за межами с. Ріжок Літинського району Вінницької області, у кварталі №116 виді 8,9 та перебуває в обслуговуванні Вінницької обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» Дочірнього підприємства» здійснив незаконну порубку дерев породи «Берест» у кількості 2 штук діаметром 95; 80 см. та «Дуб звичайний» у кількості 3 штук діаметрами 83,5; 75,5; 87,5 см. Згідно розрахунків розмірів лісопорушення та заподіяної ним шкоди, здійснено у відповідності з додатком №1 до постанови Кабінету міністрів України від 23.07.2008 №665, своїми діями [PERSON] спричинив істотну шкоду та матеріальні збитки державні на загальну суму 66010,95 гривень. Відповідач на час звернення до суду добровільно не відшкодував заподіяну його діями шкоду, тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом і просять його задовольнити. Представник Микулинецької сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідані позовні вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення. Із копії вироку Літинського районного суду Вінницької області від 28.01.2016 року (а.с.5-6) встановлено, що [PERSON] визнано винним за ст.246 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Із акту №1 від 26.11.2015 року (а.с.7) та відомостей польового переліку незаконної порубки дерев у кварталі №116 вид 9 площа 2,3 га в ДП «Літинський Райагроліс» у Літинському районі на території Микулинецької сільської ради (а.с.8,10), розрахунків (а.с.9,11) видно, що загальна сума збитку завдана незаконною порубкою пяти дерев становить 66010,95 гривень. Згідно ст.1166 ЦК України,\~ майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] незаконною порубкою дерев наніс збитки державі в сумі 66010,95 гривень, а тому ці витрати підлягають відшкодуванню з особи, яка заподіяла шкоду. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

14.03.2016 року ПАТ «КредоБанк», інтереси якого представляє ТзОВ «Інтер-Ріск Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 22838 грн.10 коп. заборгованості згідно кредитного договору Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

14.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 11.01.2007 року. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов визнає. Після розірвання шлюбу просила залитиши їй прізвище [PERSON]. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 11.01.2007 року. За час спільного проживання у них є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] У ході судового розгляду сторонам було надано строк для примирення подружжя, однак, по закінченню даного строку сторони не примирилися. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

14.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через зв'язок з іншою жінкою, з якою в нього народилося двоє дітей, подружні відносин між ними припинені з лютого 2010 року, примирення між ними та збереження шлюбу неможливі. Позивач [PERSON], в зв'язку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та настоює на розірванні шлюбу, вказує, що вони разом не проживають з лютого 2010 року, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтвердила в письмовій заяві його мати [PERSON], не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 16 листопада 2002 року Калинівською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №09. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з лютого 2010 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини, спору відносно місця проживання дітей немає. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

14.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01.02.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01.02.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 01.02.2014 року, актовий запис №78 (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14.04.2014 року, актовий запис № 483/2014 (а.с.6). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Як встановлено в судовому засіданні шлюбні відносини сторони не підтримують з березня 2015 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

14.03.2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 27 січня 2012 року відділом ДРАЦС у Приморському районі Одеського міського управління, актовий запис за №76. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що у шлюбі прожили до серпня 2015 року. З того часу шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Строк на примирення просить не надавати, оскільки в них різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства, на виховання дітей. Вони зовсім різні люді і на теперішній час повністю втрачені взаємоповага, взаєморозуміння та любов один до одного. Спору про поділ майна і про місце проживання дітей між ними не має, вони домовились, що вони будуть проживати разом з матірю. Відповідач позов визнала, вважає, що збереження їх шлюбу не можливо і вона згодна на його розірвання з урахуванням того, що діти залишаються проживати разом з нею. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 27 січня 2012 року відділом ДРАЦС у Приморському районі Одеського міського управління, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] актовий запис за №76, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №151486 /а.с.5/. Від шлюбу подружжя мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей /а.с.6-7/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні з серпня 2015 року, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

14.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Також просив судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 25.09.1993 року, від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити, на примирення не згоден. Відповідач не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.1993 року, від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

14.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 05.08.2014 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо у звязку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, подружні відносини припинені протягом останнього року. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, через оголошення у газеті, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до вимог ст. ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.08.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 409, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.9). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

14.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 26 вересня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу з відповідачем у сторін позову спільних дітей немає. Шлюбні, відносини між сторонами давно припинено. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, через що між ними часто виникали конфлікти та непорозуміння. Позивач вважає, що сім'я фактично припинила своє існування, поновлення шлюбних відносин не вважає доцільним та можливим. На теперішній час фактично шлюб не існує, подальше сумісне життя та поновлення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем неможливе. Спору про спільне майно, набуте у період шлюбу з відповідачем, на теперішній час немає. В позові позивач просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. В судове засідання представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі їх задовольнити, слухати справу без його участі. Відповідачка належним чином повідомлена про час та місце судового засідання до суду не з'явився про причини своєї неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для розгляду справи без участі сторін. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - копія паспорта позивача (а.с.4) - ідентифікаційний номер позивача (а.с.5) - копія домової книги (а.с.10-13) - свідоцтво про шлюб (а.с.18) У відповідності до ст.104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

14.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом (уточнений 21.03.2016 року) до відповідачів про звільнення з-під арешту нерухомого майна квартири [ADDRESS], який був накладений згідно ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.04.2009 року. В обґрунтування позову приведені доводи, що згідно свідоцтва від 06.07.2011 року, виданого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] - вона є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS], яка була придбана нею на прилюдних торгах з реалізації предмета іпотеки (акт державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції №19657936 від 06.07.2011 року). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер 8637460 від 13.04.2009 року, на вказану квартиру накладений арешт згідно ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.04.2009 року по справі №2-2991/2009, що унеможливлює позивача належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. В судове засідання учасники не прибули, позивач у заяві від 26.04.2016 року просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва від 06.07.2011 року, виданого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] - позивач є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS], яка була придбана нею на прилюдних торгах з реалізації предмета іпотеки (акт державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції №19657936 від 06.07.2011 року). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер 8637460 від 13.04.2009 року, на вказану квартиру накладений арешт згідно ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.04.2009 року по справі №2-2991/2009, що унеможливлює позивача належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Відповідно до ст.57 ч.1, ст.60 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання судового рішення. У випадках наявності незавершеного виконавчого провадження арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Оскільки право власності попереднього власника вказаної квартири [PERSON] припинене внаслідок прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки встановлені судом обставини є підставами для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

14.03.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 14). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини (а.с. 15). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.02.2014 року виконавчим комітетом Святогірської міської ради м. Слов*янськ Донецької області, актовий запис № 2 (а.с. 6). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який мешкає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, відповідно до Закону України № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, який набрав чинності 15 жовтня 2005 року, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітньої дитини, а також те, що відповідач не хворіє на хронічні захворювання, працездатний, працює монтером колії ПЧ-3 м. Лиман, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю - відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved