Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

12 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 11 червня 1996 року у Каплівській сільскій раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 4 між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] - [INFO], яка проживає біля відповідача та син [PERSON] - [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказує, що з лютого 2014 року по даний час вони з відповідачем вже не проживають однією сім'єю. Причиною розпаду сім'ї, є різні характери та різні погляди на життя. Між ним та відповідачем немає ними втрачено кохання та взаємоповагу. Фактично, вже багато місяців вони не проживають як одна сім'я, кожен з них веде життя, ніяким чином не пов'язане з сімейними відносинами. Таким чином, їхній шлюб набув лише формального змісту. Тому вважає, що за таких обставин їхнє спільне подружнє проживання неможливе, оскільки сім'ї фактично не має. Вказує, що подальше спільне проживання та збереження сімї неможливе. Спірних питань щодо спільного майна подружжя та місця проживання дітей немає. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї на адресу суду надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідна. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11 червня 1996 року, зареєстрованому у Каплівській сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 4. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька Крістіна, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сторони з лютого місяця 2014 року припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, загальне господарство не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2015 року сторонам було надано трьохмісячний строк для примирення, однак сторони не примирилися. Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що спір, щодо місця проживання дітей у сторін відсутній, письмового договору про те, з ким будуть проживати діти суду не надано, крім того, позивачем не заявлялася позовна вимога щодо місця проживання неповнолітніх [PERSON], [PERSON], а тому суд зазначає, що в разі якщо батьки не дійдуть згоди щодо того, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. За таких обставин суд приходить висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved