Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 15 серпня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 06 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому усунув недоліки первісної заяви. Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року було відкрите провадження у справі, відповідно до якої суд вирішив розгляд справи провадити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року підготовче провадження у справі було закрито, судом призначений розгляд справи по суті. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилався на те, що на праві власності йому належить будинок № 1, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Новомосковськ, вул. Ювілейна. Він набув право власності на будинок у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини житлового будинку від 03.03.2000 року, виданого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 929; свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини житлового будинку від 11.12.2017 року, виданого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 994 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частини житлового будинку від 26.01.2018 року, виданого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 10. Таким чином, він є одноособово власником будинку № 1, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Ювілейна. В будинку зареєстрований його племінник - [PERSON], [INFO], який з 2016 року в будинку не проживає, житловим приміщенням не користується. [PERSON] зазначив в заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач [PERSON] може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивач зазначив, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника житла, в звязку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 1, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Новомосковськ, вул. Ювілейна. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Представник третьої особи Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про місц е, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок № 1, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Новомосковськ, вул. Ювілейна. [PERSON] набув право власності на будинок у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини житлового будинку від 03.03.2000 року, виданого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №929; свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини житлового будинку від 11.12.2017 року, виданого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 994 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частини житлового будинку від 26.01.2018 року, виданого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 10. Встановлено, що житловому будинку зареєстрований племінник позивача - [PERSON], [INFO] Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до довідки виконавчого комітету Новомосковської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 07.08.2018 року № 3867, в житловому будинку за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Новомосковськ, вул. Ювілейна, будинок 1 зареєстровані: [PERSON], [INFO] та його племінник [PERSON], 01.06.1993р.н. Встановлено, що з 2016року відповідач [PERSON] в будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, в жилому приміщення його особисті речі відсутні, зазначено, що [PERSON] проживає в Росії, що підтверджується актом від 08 серпня 2018 року, складеним за участю голови квартального комітету [PERSON] та свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON]. не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 704,80грн. В звязку з вищенаведеним,

Outcome: approved