Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

14 лютого 2014 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON], в якій він просив визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] із зняттям відповідача з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору міни житла, укладеного 06.03.1998 року та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]. [PERSON], позивач у справі, зареєстрував у квартирі раніше знайомого [PERSON], відповідача у справі, проте він в квартирі з моменту реєстрації не проживає, тому його необхідно визнати особою, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його реєстрація створює перешкоди у реалізації прав власника на дану квартиру. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснив, що він в 1998 року зареєстрував раніше знайомого відповідача в зазначеній вище квартирі, але той не проживав в цій квартирі, а в даний час у позивача виникли перешкоди у реалізації права власності на дану квартиру, тому виникла потреба в тому, щоб визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача також підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, пославшись на не проживання відповідача з моменту реєстрації в спірній квартирі. Реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні квартирою її власникам. Відповідач, який перебуває в Чернігівському слідчому ізоляторі, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка надійшла на адресу суду, надіславши на адресу суду заяву, в якій погодився з позовними вимогами в повному обсязі. Заяв про його участь у судовому засіданні від відповідача не надходило. [PERSON] третя особа у справі, підтримала позовні вимоги позивача, пояснивши, що відповідач з моменту реєстрації у спірній квартирі не проживає, але до цього часу не знявся з реєстрації, чим перешкоджає їм у реалізації права власності. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову відповідачем не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що згідно договору міни житла, укладеного 06.03.1998 року між [PERSON], який діяв від себе та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], неповнолітня [PERSON], що діяла у присутності та за згодою батька [PERSON], та [PERSON], що діяв від себе та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], і [PERSON], останні отримали у власність чотирикімнатну квартиру загальною площею 84,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право особистої власності позивача та третьої особи згідно даного договору на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], було зареєстровано 17 березня 1998 року за реєстровим № 22/41 у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації. Згідно довідки форми 3 КП «ЖКЦ» від 01.02.2014 року № 314 на момент розгляду справи в суді за цією адресою зареєстровані [PERSON], позивач у справі, неповнолітня дочка [PERSON] та [PERSON], відповідач у справі. Як зазначено у даній довідці та підтверджено позивачем в судовому засіданні, відповідач був зареєстрований у спірному житловому приміщенні з 06.09.2007 року. Проте, в судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач з моменту реєстрації в житловому приміщенні не проживає. Реєстрація йому потрібна була для того, щоб придбати автомобіль за кредитним договором. На даний час у відповідача є сім'я в м. Славутичі, сам відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні підтверджено договором оренди укладеним 16.04.2010 року між [PERSON], позивачем у справі, та Компанією Вінсі Конструксьон Гран Проже/ Буиг Траво Пюблик - НОВАРКА. Згідно вищевказаного договору оренди [PERSON] здає в оренду орендатору для його персоналу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. З пункту 3.1 Договору оренди вбачається, що даний договір набирає сили з моменту підписання. Платний строк оренди відраховується з 20.04.2010 року . Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено заявою відповідача, він на даний час перебуває у Чернігівському слідчому ізоляторі. Дослідженим в судовому засіданні доказами підтверджено, що відповідач не проживає в спірному житлову приміщенні з моменту реєстрації, тобто з 06.09.2007 року. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 64 ЖК України, відповідач [PERSON] не являється членом сім'ї позивача. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з пояснень позивача, реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні створює перешкоди у здійсненні власниками цього житлового приміщення права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] особою, що втратила право користування цим житловим приміщенням. Вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи із змісту зазначеної норми, прийняття рішення суду про визнання особою, що втратила право користування, є підставою для зняття особи з реєстрації, тому у винесенні рішення про визнання особою, що втратила право користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації, немає потреби. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, від сплати якого позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial