Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

12 січня 2017 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу в розмірі 2718,68 грн., 3% річних в розмірі 81,56 грн., індекс інфляції в розмірі 309,93 грн. та судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 500 грн. та судового збору в розмірі 640 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 05 серпня 2015 року відповідач [PERSON] взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США, що підтверджується борговою розпискою. Станом на день подачі позовної заяви відповідач борг не повернув, врегулювати спір в позасудовому порядку відмовився. В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставинами, викладеними в ньому, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач грає на біржових торгах «Форекс» і долучив його до участі в цих торгах. З цією метою він відкрив банківський рахунок в «Приват Банку» в іноземній валюті, який поповнив на 200 доларів США. Згодом він потребував від відповідача повернути ці кошти і відповідач їх повернув йому на цей же банківський рахунок ці гроші він зняв із банківського рахунку. Проте кошти в розмірі 100 доларів США, які він надав відповідачу 05.08.2015 року згідно з розпискою останній так і не повернув. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, та , не оспорюючи факту складання боргової розписки і отримання коштів від позивача, зазначав, що вказаний борг повернув на банківську картку позивача, що підтверджується наданими ним документами. Зокрема вказав, що оскільки позивач не мав свого банківського рахунку, він через свій банківський рахунок перевів 106,1 доларів за допомогою платіжної системи «Скрілл» на біржовий рахунок позивача, який був створений ним на прохання позивача. Після того, як позивач звернувся з вимогою про повернення цих коштів, він 31.03.2016 року перевів ці кошти з біржового рахунку позивача на свій «Скрілл» рахунок, а 04.04.2016 року зі свого «Скрілл» рахунку він перевів їх на «Скрілл» рахунок позивача, а з «Скрілл» рахунку позивача вони надійшли на його банківський рахунок. Вважає, що позивач повинен був повернути йому розписку після повернення коштів. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2015 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений договір позики, за яким перший передав у власність другого грошові кошти у розмір 100 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути таку ж суму позикодавцеві через 5 місяців. Даний правочин підтверджується борговою розпискою, складеною власноруч та підписаною [PERSON] (а.с.7). Оригінал цієї розписки досліджений судом в судовому засіданні. Відповідачем не заперечувалось у судовому засіданні, що ці кошти він поклав на свій банківський рахунок з метою їх зарахування на біржовий рахунок позивача, оскільки останній тоді не мав свого банківського рахунку в валюті, що також підтверджується довідкою «Приват Банку» від 21.02.2017 року про рух коштів [PERSON] (а.с.30). В порушення умов договору відповідач належним чином свої зобов'язання не виконує. У зв'язку із чим, позивач [PERSON] вимагає від боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно наданого позивачем розрахунку, на 12 січня 2017 року заборгованість складає 3 110 грн. 17 коп., з яких: 2 718 грн. 68 коп. - основний борг, 81 грн. 56 коп. - 3 % річних, 309 грн. 93 коп. - індекс інфляції. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] займається біржовими торгами і за його ініціативою до них був залучений [PERSON] та між ними існували фінансові стосунки. Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідач же в судовому засіданні пояснив, що з вимогою про повернення боргової розписки до позивача він не звертався, оскільки вважав, що позивач не буде звертатись до суду. Таким чином, враховуючи, що доказів одержання виконання зобов'язання в розумінні ст. 545 ЦК України, відповідачем не надано, то зобов'язання за договором позики не виконані, а тому позивач має право вимоги про стягнення з відповідача належних до сплати сум заборгованості за вказаним договором позики. Посилання відповідача на те, що борг ним повернутий не може бути прийнято судом до уваги, оскільки докази прийняття виконання зобов'язання, передбачені ст.545 ЦК України ним суду не надано. Надані ним документи, а саме інформація про торговий рахунок, лист про надходження коштів від 31.03.2016 року, та інші роздруківки про отримання коштів на рахунок [PERSON] і [PERSON] не є належними доказами виконання зобов'язання і повернення боргу. Крім того, посилання відповідача на повернення ним спірних коштів в розмірі 106,1 доларів США на рахунок позивача 04.04.2016 року не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно довідки «Приват Банку» від 22.02.2017 року про рух коштів [PERSON] в цей день операцій по картці позивача здійснено не було. З наданої довідки вбачається, що 27.10.2015 року на рахунок [PERSON] надійшло 202 долари США, які були повернуті 08.03.2016 року в сумі 107,18 доларів США та 07.04.2016 року в сумі 101,6 доларів США (а.с.36). З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону, умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 3110грн. 17 коп. При цьому суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню сплачені останнім при подані позовної заяви судовий збір в розмірі 640,00 грн. (а.с.2, 3) та витрати за надання правової допомоги в розмірі 500,00 грн., які підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру №18 від 26.12.2016 року (а.с.11) та довідкою адвоката про надання правової допомоги за підготовку даної позовної заяви (а.с.12). Враховуючи наведене,

Outcome: approved