Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

13.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в обґрунтування якого вказала, що вона працювала з 01.05.2003 року по 24.03.2015 року перебувала у трудових відносинах ПАТ «Азовзагальмаш». На момент звільнення з підприємства їй була нарахована, але не сплачена заробітна плата за грудень 2014 року - березень 2015 року, а саме: грудень 2014р. - 1369,40 грн., січень 2015р. - 1401,26 грн., лютий 2015р. - 1676,51 грн., березень 2015 р. - 3442,46 грн., а всього на загальну суму 7889,63 грн. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2014 року по березень 2015 рік - 7889,63 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який станом на 15.04.2015 року складає 1214,25 грн., а в подальшому виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 80,95 грн. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутністі та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій визнав розмір середньоденного заробітку. У зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 01.05.2003 року була прийнята за переведенням на роботу до ВАТ «Азовзагальмаш». Рішенням загальних зборів акціонерів від 08.04.2011р. ВАТ «Азовзвгвльмаш» перейменоване у ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Як вбачається з заяви ПАТ «Азовзагальмаш» та наданої довідки від 05.05.2015 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 05.05.2015 року складає 7889,63 грн. При цьому суд зазначає, що вказана сума заборгованості по заробітній платі вказана вже з урахуванням утримань передбачених законом податків та обов'язкових платежів. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 ч.1 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, що підлягають сплаті від підприємства, закладу, організації проводиться в день звільнення. Про нараховані суми , що підлягають сплаті робітнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити робітника перед виплатою вказаних сум. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2014р. - березень 2015р. (включно) року в розмірі 7889,63 грн. та ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Оскільки судом встановлено, що відповідач фактично не розрахувався перед [PERSON] при її звільненні, тобто мало місце порушення законодавчо встановлених строків, то позивачка має всі законі підстави для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку. На підставі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до розрахунку позивачки, з яким відповідач погоджується середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 80,95 грн. Кількість робочих днів за період з 25.03.2015 року по день винесення рішення 13.05.2015 року складає 32 день. Таким чином, розмір середньої заробітної плати за весь час затримки заробітної плати, тобто з 25.03.2015 року по 13.05.2015 року (день винесення рішення) становить 2590,4 грн. (32 робочих днів х 80,95 грн. (середньоденна заробітна плата). При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 25.03.2015 року по 13.05.2015 року в сумі 2590,4 грн., з яких відповідач зобов'язаний провести утримання та перерахування до бюджету передбачені законом податки та обов'язкові платежі. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved