Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

12 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін народились діти: син [PERSON], [INFO] донька [PERSON] [INFO] Позивач посилаючись на те, що він з відповідачкою спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Спору щодо виховання дітей між сторонами не має. Позивач в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги. Відповідачка фактично не заперечує проти позовних вимогах позивача. Заслухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з вересня 2016 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору щодо виховання дітей не має. При таких обставин суд приходить до висновку, що сім?я розпалась остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо виховання дітей між сторонами не має. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсязі, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають. 17 січня 2017 року представник позивачки звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому, зазначила, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON] було придбане рухоме та нерухоме майно, яке є спільним сумісним майном подружжя. Сторони не досягли умов поділу спільного майна, а тому позивачка просить визнати спільне сумісне майно подружжя та виділити позивачці у приватну власність ? частини незавершеного будівництвом житлового будинку, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірне нерухоме майно), ? частини транспортного засобу марки «Москвич» та предмети домашнього вжитку меблі та побутову техніку. В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Зі змісту ст. 60 СК України, слідує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Так судом встановлено, що 12 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін народились діти: син [PERSON], [INFO] донька [PERSON], [INFO] Під час життя сторонами було придбане наступне майно: - домашній міні-кінотеатр з караоке, модель LM-K 3760, вартістю 1500 грн. (колишнього користування ) (а.с.32); - телевізор марки «LG» модель 32С460Т, вартістю 4500 грн. (а.с.33), - пральна машина марки «Индезит», модель wisa 81, вартістю 2 000 грн. (к/к) (а.с.34) , - DVD «Мастер Хом», вартістю 1500 грн. (к/к), - два коврових килимки, вартістю 1200 грн. (к/к) Сторони не заперечують щодо вартості вищевказаного майна, яке було придбано на спільні кошти під час шлюбу. Таким чином суд приходить до висновку, що домашній міні-кінотеатр з караоке, модель LM-K 3760, (колишнього користування), телевізор марки «LG» модель 32С460Т, пральна машина марки «Индезит», модель wisa 81, DVD «Мастер Хом», два коврових килимки є спільним сумісним майном подружжя, яке підлягає поділу. З урахуванням того, що позивачка [PERSON] має на вихованні дітей, суд вважає можливим виділити у приватну власність домашній міні-кінотеатр з караоке, модель LM-K 3760, (колишнього користування), телевізор марки «LG» модель 32С460Т, пральна машина марки «Индезит», модель wisa 81, DVD «Мастер Хом», два коврових килимки. Позивачка просить виділи її у приватну власність м'який куток з диваном, два крісла та 2-ма пуфіками, полка під телевізор. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 184 ЦК України 1.Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. 2. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Позивачка [PERSON] просить виділити у приватну власність меблі, відповідач заперечує. Під час судового розгляду з боку позивачки [PERSON] відповідно до ст.ст. 77,78 ЦПК України належних та допустимих доказів індивідуальних ознак меблі, яку зазначила позивачка не надала, а тому в цій частині позовних вимог, суд вважає можливим відмовити. Позивачка [PERSON] просить виділити у приватну власність ? частини спірного нерухомого майна, відповідач заперечує. Земельна ділянка загальною площею 0, 1500 га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серією [NUMBER] видане 17 вересня 2009 року. Під час судового розгляду з боку позивачки [PERSON] відповідно до ст.ст. 77,78 ЦПК України належних та допустимих доказів даного спірного нерухомого майна не надала, а тому в цій частині в задоволені позовних вимог суд вважає можливим відмовити. Позивачка [PERSON] просить виділити у приватну власність ? частини транспортного засобу марки «Москвич», відповідач заперечує, так як не є власником автомобіля та керує їм на підставі доручення. Під час судового розгляду з боку позивачки [PERSON] відповідно до ст.ст.77,78 ЦПК України належних та допустимих доказів того, що автомобіль є власністю відповідача [PERSON] не надала, а тому в цій частині суд вважає можливим відмовити. Відповідач [PERSON] не заперечує, що в його користуванні знаходиться мотоблок «Зубр», мотокоса «Шторм», сварочний апарат, бетономішалка та полка під телевізор по місцю його фактичного проживання. З позовними вимогами про поділ спільного сумісного майна, в тому числі грошових коштів в розмірі 7788.95 грн. в порядку ст. 175 ЦПК України відповідач [PERSON] до суду не звертався. Виходячи з вищевказаних обставин, суд не розглядає питання про грошову компенсацію, при поділу спільного сумісного майна подружжя. Позивачка [PERSON] при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: partial