overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

14.05.2010року позивач звернувся з зазначеною позовною заявою до суду. В своїй позовній заяві позивач зазначив, що відповідач не сплачує кошти за послуги з теплопостачання для опалення та гарячого водопостачання і борг станом на 01.04.2010р. становить 1675 грн. 71 коп. за період з 01.09.2008 року по 01.04.2010року. В зв'язку з цим він просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.. В судове засідання представник позивача не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позов підтримує, просить слухати справу у свою відсутність. Відповідач в судове засідання не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Станом на 01.04.2010 року борг відповідача за користування послугами з теплопостачання для опалення та гарячого водопостачання перед позивачем за період з 01.09.2008 року по 01.04.2010 року становить 1675 грн. 71 коп., що підтверджується розрахунком. Договір про реструктуризацію між сторонами укладений не був. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплачує позивачу у встановлені строки кошти за надані послуги, на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, п.п. 10,23 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, ст.64,67, 68 ЖК України, ст.ст.509, 526, 610-612, 815 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

14.05.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості. 16.05.2013 року ухвалою суду у відкриття провадження відмовлено. 17 жовтня 2013 року ухвалою суду була задоволена заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення судового збору по цій справі, а саме суд ухвалив - зобов'язати УДКСУ у Дзержинському районі міста Харкова повернути публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» сплачену суму судового збору згідно платіжного доручення від 15.11.2012 року № STKX001, платник Приватбанк, код 14360570, банк платника ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Дніпропетровськ, код банку 305299, дебет рах. № 74196940900011, одержувач УДКС у Дзержинському районі м. Харкова, код 37999654, банк одержувача ГУ ДКСУ у Харківській області код банку 851011, сума 1286 (одна тисяча двісті вісімдесят шість) грн. 66 коп. 4 квітня 2014 року ухвалою суду була усунута описка у вказаній ухвалі, а саме суд ухвалив - внести виправлення в ухвалу суду № 638/6617/13-ц, №2/638/3442/2013, а саме: зазначити в ухвалі суду номер платіжного доручення № STKX0001.Продовжити строк виконання ухвали. 4 вересня 2014 року до судді Федосенко В.В. надійшла заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про виправлення описки в ухвалі суду від 17 жовтня 2013 року та вказати платіжне доручення № STKX0001. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що судом раніше була усунута вказана описка ухвалою суду від 4 квітня 2014 року, а тому відсутні підстави для виправлення описки. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

14.05.2014 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції актовий запис №160, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають сина - [PERSON],[INFO], відносно якого вони позбавлені батьківських прав. Спільне життя з відповідачкою не склалося за причиною несу місництва характерів, різними поглядами на життя, сврками між ними на цьому ґрунті. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені 2 роки тому. Відповідачка має іншого чоловіка, з яким знаходиться в фактичних шлюбних відносинах. Тому позивач вважає, що подальше збереження їх шлюбу неможливо, та просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати у його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала, що є підставою для постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] виданого 19 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу - Ямпольська) відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис №160 /а.с. 5/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони проживають окремо, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

14.05.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 24.01.2009. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Відповідач працює столярем 4 розряду в БК «УкрСіверБуд», добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.01.2009 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с.4). Батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

14.05.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини (а.с.1-2), мотивуючи свої вимоги наступним. З відповідачем шлюб розірвано 16.04.2014 р.. Мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала за вимогами в ньому викладеними та пояснила, що дитина проживає разом з нею. Відповідач позов визнав повністю; згоден платити аліменти у розмірі 1/4 частини; зараз не працює. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини -[PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач ухиляється від цього обов'язку. Згідно ст. 182 СК України судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших аліментних зобов'язань та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 14.05.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття і визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

14.05.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 15.11.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 973, крім того просить залишити їй прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 15.11.2008 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в лютому 2014 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.11.2008 року - а.с.5. Шлюбні відносини припинені в лютому 2014 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. Оскільки, причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. В частині позову про залишення прізвища позивачці після розірвання шлюбу слід відмовити, оскільки розгляд зазначеного питання під час винесення даного рішення не передбачене нормами Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

14.05.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21.01.2012 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 28. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 21.01.2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в грудні 2013 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.01.2012 року - а.с.5. Шлюбні відносини припинені в грудні 2013 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду, згідно ст.ст.79,88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

14.05.2014р. заявник звернувся до суду з заявою про встановлення того факту, що [PERSON] є його рідною матір'ю, так як існують розбіжності у свідоцтві про народження заявника та у паспорті його матері. Від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує. Зацікавлена особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечує Представник Орджонікідзевського відділ РАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції до суду не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Розглянувши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). У свідоцтві про народження заявника в графі «Мати» зазначена [PERSON], а в графі «Батько» - [PERSON]. У свідоцтві про одруження серії [NUMBER], виданому 19.03.1960 року, зазначено, що 19.03.1960 року одружилися [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], після чого їм було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.26). Згідно до копії атестата про середню освіту, виданого 24.06.1978 року [PERSON], [INFO], прізвище заявника зазначено «[PERSON]» (а.с.8). У профспілковому квитку [NUMBER], виданому 30.09.1983 року [PERSON], [INFO], прізвище заявника зазначено «[PERSON]» (а.с.22). В посвідченні водія серії [NUMBER], виданому 20.03.1997 року [PERSON], [INFO], прізвище заявника зазначено «[PERSON]» (а.с.22). Як вбачається із копії паспорта серії [NUMBER], виданого 13.08.1998 року, прізвище заявника зазначено «[PERSON]» (а.с.5). Із копії паспорта серії [NUMBER], виданого 13.08.1998 року, прізвище матері заявника зазначено «[PERSON]» (а.с.24). Таким чином, суд робить висновок про те, що в даному випадку різниця в зазначенні прізвища заявника та його матері викликана різним його перекладом з російської на українську мову, у зв'язку із чим заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

14.05.2014р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просила визнати недієздатною її матір - [PERSON] і у разі визнання недієздатною призначити її [PERSON] опікуном. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що її матір [PERSON] хворіє на тяжке психічне захворювання, перебуває на диспансерному обліку в психоневрологічному диспансері № 16 з 2013 р., Лікування позитивних результатів не дає, стан її здоров'я тільки погіршується: вона втрачає пам'ять та здатність до самообслуговування і потребує постійного стороннього нагляду та догляду. Зазначає, що зважаючи на те, що її мати має стійкі психічні розлади, не усвідомлює свої дії і не може керувати ними, вона потребує встановлення над неї опіки і призначення опікуна. У судовому засіданні заявник вимоги підтримала та просила задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи. Опікунська рада адміністрації Жовтневого району ХМР надала суду подання про доцільність призначення опікуном [PERSON] у разі визнання її недієздатною [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що опікунська рада адміністрації Жовтневого району ХМР, як вбачається із подання № 1282/0/152-14 від 04.08.2014 р., просить суд, в разі визнання [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити опікуном [PERSON] (а.с.25-26). Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно акту судово-психіатричного експерта № 980 від 28.10.2014 року Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, [PERSON] в даний час знаходить ознаки стійкого хронічного психіатричного розладу у формі судинної деменції, через свій психічний стан не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 36-38). Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікуном, відповідно до ч.4 ст. 63 ЦК України, призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним. Згідно свідоцтва про народження та укладення шлюбу [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.7, 8). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за станом здоров'я може виконувати опікунські обов'язки, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 25-26). Вищевикладене дає суду підстави для визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки, призначивши опікуном її доньку [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

14.05.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до КП»Київпастранс» та просить: -«Стягнути з Комунального Підприємства «КиївПасТранс» (код ЄДРПОУ 31725604) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) 53 201 грн. 97 коп. матеріальної шкоди. Стягнути з Комунального Підприємства «КиївПасТранс» (код ЄДРПОУ 31725604) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) відшкодування судових витрат та оплату експертизи у відповідності до документів, що підтверджують ці витрати.» (а.с.2-4) Свої вимоги мотивує тим, що 05.02.2014 року об 11 годині 30 хвилин, біля буд.№15 по вул.Я.Колоса в м.Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої зіткнулися автомобіль «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], який належить їй на праві власності та під її керуванням та тролейбус «ЛАЗ-Е 301 ДІ», бортовий номер 2632, який належить КП»Київпастранс», під керуванням [PERSON], під час виконання своїх трудових обов»язків, з вини останньої, а транспортні засоби отримали пошкодження. Вартість матеріального збитку, заподіяного їй, як власнику вищевказаного автомобіля, становить в сумі 53 201-97 грн.. Крім того, за складання звіту про визначення вартості матеріального збитку, нею сплачені кошти в сумі 660-00 грн.. Відшкодувати вартість матеріального збитку відповідач відмовляється, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Бойко В.І. позов не визнав, мотивуючи тим, що вартість заподіяної матеріальної шкоди не відповідає дійсності та є завищеною. Не заперечує, що вищевказаний тролейбус належить КП»Київпастранс», а під час дорожньо - транспортної пригоди [PERSON] виконувала свої трудові обов»язки. [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Також вона не з»явилася в судове засідання, призначене на 23.06.2014 року, причин неявки не повідомила. Заслухавши думку учасників судового засідання, які вважають за можливе справу розглянути без участі третьої особи, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

14.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий 20.05.2002 року на ім'я [PERSON], належить його батькові [PERSON], який помер 22.12.2012 року в смт Довбиш Баранівського району Житомирської області. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що його батько [PERSON] помер 22.12.2012 року в смт Довбиш Баранівського району Житомирської області. При житті він був власником земельної ділянки, яка розташована на території Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 20.05.2002 року. При оформленні державного акту була допущена помилка, а саме помилково зазначено [PERSON] замість [PERSON], тому він змушений звертатися до суду. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 30.05.2014 року про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду лист від 26.05.2014 року про визнання заяви, просив розглянути справу без участі представника селищної ради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обгрунтовою та такою, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю, серія ЖТ, який виданий 20.05.2002 року, помилково зазначено [PERSON] замість [PERSON]. Вказаний факт підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю від 20.05.2002 року (а.с. 6), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 10), копією технічної документації, за якою вказана земельна ділянка належить [PERSON]. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті батька на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved