Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

13.08.2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період січень-травень 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу в розмірі 21817,44 гривень, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 18.05.2013 року в розмірі 48198,75 гривень, а також завдану моральну шкоду в сумі 1000,0 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що по 18.05.2013 року він працював на посаді техніка з обліку Дільниці матеріально-технічного забезпечення Відділу матеріально-технічного забезпечення Директорату з постачання Комплексу інженерно-технічного забезпечення у відповідача. 18.05.2013 року його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України - у зв язку зі скороченням штату працівників. Проте, заробітну плату за січень-травень 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу відповідач не виплатив. Отже, відповідач повинен сплатити йому (позивачу) заборгованість по заробітній платі за період січень-травень 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а також спричинену цим моральну шкоду пов'язану з душевними стражданнями, порушенням нормального побуту, вимушеними змінами у життєвих та виробничих стосунках. Позивач в судове засідання не з явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу у свою відсутність. Відповідач свого представника за викликом суду не направив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, письмових заперечень та заяви про слухання справи у відсутність свого представника не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутність позивача та представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач по 18.05.2013 року працював на посаді техніка з обліку Дільниці матеріально-технічного забезпечення Відділу матеріально-технічного забезпечення Директорату з постачання Комплексу інженерно-технічного забезпечення у відповідача, Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача від 01.09.1994 року. З 18.05.2013 року позивача було звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України - у зв язку зі скороченням штату працівників, що вбачається з витягу з наказу № 1553-ос від 17.05.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В частині 1 ст.116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позивачу не було виплачено заробітну плату за період січень-травень 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу в розмірі 21817,44 гривень, відповідно до довідки про доходи № 359 від 22.04.2014 року, в зв'язку з чим вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З довідки про доходи № 359 від 22.04.2014 року вбачається, що заробітна плата позивача за березень 2013 року складає 3429,11 гривень, за квітень 2013 року - 2726,96 гривень, кількість робочих днів в березні 2013 року 20, в квітні 2013 року - 21. Отже середньоденна заробітна плата позивача становить: (3429,11 + 2726,96) : (20 + 21) = 150,15 гривень. За період з 18.05.2013 року (дата звільнення позивача) по 17.09.2014 року (дата винесення рішення) кількість робочих днів становить 333. Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню на користь останнього з відповідача, склав: 150,15 грн. х 333 = 49999,95 гривень. До того ж, несвоєчасна виплата відповідачем позивачу належних при звільненні коштів призвело до порушення його законних прав, внаслідок чого завдано маральної шкоди пов язаної з душевними стражданнями, порушенням нормального побуту, вимушеними змінами у життєвих та виробничих стосунках. Згідно з приписами ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тому, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути завдану моральну шкоду. Компенсацію моральної шкоди позивачу в розмірі 1000,0 гривень, заявленому останнім, суд вважає обгрунтованою та достатньою для компенсації душевних страждань, відновлення його нормальних життєвих зв'язків та організації свого життя. Таким чином, на підставі викладеного та на підставі того, що відповідачем були допущені порушення трудового законодавства, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період січень-травень 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу в розмірі 21817,44 гривень, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 49999,95 гривень, а також 1000,0 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог. В зв'язку з вищевикладеним, на підставі ст.24 ч.1 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 року; ст.ст.47 ч.1, 116 ч.1, 117 ч.1, 237-1 КЗпП України; ст.23 ч.1 ЦК України,

Outcome: partial