Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

13.11.2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 15.06.2005, при цьому підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.08.2020 утворилася заборгованість в сумі 582832,45 грн, з якої 7565,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 517796,69 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 3470,00 грн - нарахована пеня, з якої до стягнення позивачем заявлена сума заборгованості у розмірі 137740,07 грн, з якої 7565,76 грн - заборгованість за кредитом, 130174,31 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками за період з 15.06.2005 по 30.07.2018. Ухвалою суду від 05.01.2021 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін (а.с.169). Позивач АТ КБ «Приватбанк» явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши суду заяву з посиланням на підтримання позову (а.с.4 - за текстом позовної заяви). Відповідачка, повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином у судове засідання не з`явилася, подавши відзив на позовну заяву (а.с.176-177), в якому зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, з огляду на таке: 14 червня 2005 року нею було укладено Договір кредитування б/н на суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку з відсотковою ставкою 36 (тридцять шість) % на рік с кінцевим терміном дії, який відповідає строку дії картки. Кредитний ліміт декілька разів збільшувався. Згідно з наданими Позивачем документами, строк дії картки, яку вона отримала, закінчується у березні 2012 року. Після закінчення строку дії картки вона пролонгувала дію картки та їй була надана нова картка зі строком дії до грудня 2015 року включно. Тобто строк дії Договору кредитування сплив 31 грудня 2015 року у зв`язку із закінченням строку дії картки. У зв`язку з фінансовими складнощами вона погашала кредит не у повному обсязі, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитом. Ставка по кредиту становила 36% річних, або 3% на місяць. Щодо розрахунку відсотків зазначила, що сума відсотків за користування кредитом, заявлена Позивачем сума в 517796 (п`ятсот сімнадцять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн, 69 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, з яких Позивач просить стягнути 130174 (сто тридцять тисяч сто сімдесят чотири) грн 31 коп., не відповідає встановленій договірній ставці 36% річних при 7565,76 грн заборгованості. Також вважає, що Позивач пропустив строк позовної давнини щодо вимог по сплаті тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, оскільки статтею 257 ЦК України встановлений трирічний строк для звернення до суду, оскільки строк дії Договору скінчився у грудні 2015 році, а Позивач звернувся до суду у 2020 році. Пропуск строку позовної давнини є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Також зауважила, що Позивачем надано перелік кредитних карток, які були видані при укладанні Договору б/н від 14.06.2005, але до цього переліку включено картку №5168 …. …. 7412, яка була видана 16.03.2018 та є не кредитовою . Ця картка за своїм призначенням є дебетовою та була відкрита нею для подання декларації. На цю карту нею було покладено 130 грн, які були списані Позивачем 01 квітня 2018 року без погодження із нею. З доданої до позовної заяви таблиці руху коштів вбачається, що за 01.04.2018 є операція «автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти [NUMBER] » та карта, з якої списано суму 130 грн, а саме №5168 …. …. 7412. Також прошу зауважити, що строк дії договору кредитування закінчився 31.12.2015, а згідно з позовними вимогами Позивач нараховував відсотки також після закінчення дії договору та нарахував їх по 30.07.2018, але відсотки повинні бути нараховані лише по дату закінчення строку дії Договору, тобто по 31.12.2015. Таким чином Позивачем пропущено строк позовної давності, який просить застосувати до усіх вимог Позивача, у задоволенні позову - відмовити у повному обсязі. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Правовідносини за кредитним договором регулюються § 2 «Кредит» Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦПК України, зокрема ст.ст.1054-10571 ЦК України, і у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1054 ЦК України визначає основні ознаки кредитного договору, стаття 1055 ЦК України - форму кредитного договору, стаття 10561 ЦК України - типи процентної ставки, умови визначення за кредитним договором розміру процентів та порядку їх сплати, стаття 1057 ЦК України - ознаки та умови укладення комерційного кредиту, стаття 10571 ЦК України - правові наслідки недійсності кредитного договору. На підтвердження обставини укладення з [PERSON] кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» надана копія Додаткової угоди від 14.06.2005, за текстом якого, зокрема зазначено, що сторони уклали цю Угоду про нижченаведене: «1. На умовах договору №______ «Про відкриття та обслуговування платіжної карти від «___»____200__р. (далі за текстом - Договір), укладеної між Банком і Клієнтом, Банк відкриває Клієнту картковий рахунок (далі - Картрахунок) і випускає Платіжну карту № ____ (далі - Карта), її вид та строк дії визначений в анкеті-заяві, яка є невід`ємною частиною цієї Угоди» (а.с.38). Вирішуючи питання щодо належності та допустимості цього доказу, суд виходив з такого: Згідно зі статтею 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч.2). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3). Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.2). Частиною 2 статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4). Наданий стороною позивача доказ - Додаткова угода від 14.06.2005 не містять відомостей про умови, встановлені кредитним договором, на підставі якого вона укладена, про дотримання письмової форми цього Договору, про визначення за Кредитним договором розміру процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати та т. інше. Анкета-заява (її копія) як складова Додаткової угоди від 14.06.2005 до матеріалів позовної заяви не додана, на пропозицію суду позивач таку Анкету-заяву не надав, як і будь-яких пояснень причин такого ненадання. Так, ухвалою від 25.11.2020 позовну заяву було залишено без руху (а.с.67) із зазначенням на ненадання позивачем «первісного» договору. Заявою про усунення недоліків позовної заяви (а.с.70) позивач повідомив суд про те, що до позовної заяви доданий кредитний договір, складений 14.06.2005. Крім того, предметом позову є невиконання відповідачкою вимог за кредитним договором № б/н від 15.06.2005 (як за позовними вимогами, так і при викладенні обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог за текстом позовної заяви), тоді як Додаткова угода укладена 14.06.2005. Будь-яких доказів на підтвердження укладення сторонами кредитного договору 15.06.2005 позивачем не надано, та про наявність таких не зазначено. Підстав звільнення сторони позивача від доказування, передбачених ст.61 ЦПК України, судом не встановлено. Тож суд дістає висновку про недоведеність стороною позивача заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову. З огляду на висновок про недоведеність стороною позивача укладення між сторонами кредитного договору у певну дату, у належній формі на певних умовах, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, суд не дає оцінки іншим доводам сторін. За наведених обставин і відповідних ним підстав позов підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed