Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

14.07.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с. №3-5 ). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.08.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (з урахуванням змін до ЦПК України, які набрали сили 08.02.2020р.) (а.с.№22). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 24.05.2014р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області під актовим записом №144. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися через відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на побут, конфлікти, які виникали між подружжям, в тому числі в присутності дитини, що призвело до фактичного розриву відносин. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. В заяві до суду від 08.02.2021р. позивачка позов підтримала, просила шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності. В цій заяві також позивачка зазначила, що шлюбні відносини припинені остаточно в липні 2020р. (а.с. № 54). Відповідач [PERSON] 02.12.2020р. в суді залишив заяву про відкладення розгляду справи для мирного врегулювання спору (а.с.№ 47). В заяві до суду від 08.02.2021р. відповідач поголився на розірвання шлюбу, просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності. В цій заяві також відповідач зазначив, що шлюбні відносини припинені остаточно в липні 2020р. (а.с. № 56). Таким чином, суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 08.02.2021р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.05.2014р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області під актовим записом №144 (а.с. № 6). Від даного шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON] , [INFO] (а.с. №7 ). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на побут, конфлікти, які виникали між подружжям, в тому числі в присутності дитини, що призвело до втрати взаємних почуттів поваги та любові та фактичного припинення шлюбних відносин. Шлюбно-сімейні відносини були припинені з липня 2020р., як зазначається по тексту позовної заяви та заявах обох сторін по справі від 08.02.2021р. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з липня 2020р. і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач не надав заперечень проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення неможливе, отже шлюб підлягає розірванню. Питання щодо зміни прізвища позивачки відповідно до положень 113 СК України не вирішується, оскільки остання не змінювала прізвище при реєстрації шлюбу. Підстав для повернення позиваці з державного бюджету 50% сплаченого при подачі позову судового збору не вбачається, оскільки з заяви відповідача від 02.12.2020р. вбачалося, що [PERSON] до початку першого судового засідання позовні вимоги не визнавав. Надав згоду на розірвання шлюбу тільки 08.02.2021р. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. за ставками 2020р. (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved