Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

12 серпня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700452091B про надання грошових коштів в сумі 48400,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав перед відповідачем повністю, надавши одноразово [PERSON] грошові кошти в сумі 48400,00 грн. В свою чергу [PERSON] отримав у своє розпорядження майно і станом на 27.01.2017 року порушив умови кредитного договору та має прострочену заборгованість тому, що не сплачує кредит, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, а також має заборгованість за комісіями. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 93238,44 грн. та судові витрати в сумі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, але ним подано клопотання в якому він вказує, що позовні вимоги він підтримує повністю і просить справу слухати в його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, а тому суд у відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із кредитного договору №R53700452091B від 12.08.2013 року вбачається, що кредитор ПАТ «ВТБ Банк» надав позичальнику [PERSON] у кредит кошти в сумі 48400,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів. Свої зобовязання кредитор перед позичальником виконав і надав йому кредитні кошти в сумі 48400,00 грн., що стверджується меморіальним ордером №30535 від 12.08.2013 року та випискою по рахунку приватного клієнта від 12.08.2013 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №R53700452091B станом на 27.01.2017 року позичальник не виконав умов п.4,2 кредитного договору, а саме: не сплачує кредит, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та розрахунок вартості супутніх послуг, комісійну винагороду за управління кредитом. Станом на 27.01.2017 року розмір заборгованості становить 93238,44 грн. яка складається: 10110,70 грн. - заборгованість за кредитом; 18984,48 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 385,57 грн. 3% річних, нараховані у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; 3849,98 грн. інфляційні витрати (кредит); 286,08 грн. поточна заборгованість за процентами; 6899,05 грн. прострочена заборгованість за процентами; 121,94 грн. 3% річних, нараховані у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення процентів; 1116,06 грн. інфляційні витрати (проценти); 9815,52 грн. борг по комісії за обслуговування кредиту; 41669,06 грн. пеня за кредитним договором. Відповідно до п.3.2.1 правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», при невиконанні (неналежного виконання) зобовязань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, оплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках передбачених чинним договором або чинним законодавством України. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач має невиконанні грошові зобов'язання перед позивачем, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідача підлягає стягненню на його користь витрати повязані із сплатою судового збору в сумі 1600,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved