Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на навчання. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою [PERSON] перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 03 квітня 2009 року шлюб з відповідачкою був розірваний. Рішенням Нововолинського міського суду від 09 грудня 2010 року визначено до стягнення з нього в користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/5 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з травня 2015 року, неповнолітній син проживає з ним та перебуває на повному його утриманні. На даний час неповнолітній [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення Луцького педагогічного коледжу на контрактній формі навчання, що передбачає оплату в розмірі 7150 грн. за один навчальний рік, яку позивач змушений був протягом 2015 року оплачувати самостійно. [PERSON] є працездатною, працює на ДП «Шахта №1 «Нововолинська», має постійний дохід, а тому вона зобов'язана і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Вважає, що відповідач повинна сплатити йому половину суми додаткових витрат в розмірі 2925 грн., які були понесені ним у 2015 році за період навчання сина на першому курсі. Просить звільнити його від сплати аліментів, стягуваних з нього на утримання неповнолітнього сина на користь відповідача, стягувати з [PERSON] в його користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в \~розмірі 1/4 частини \~її щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача в користь позивача 2925 грн. додаткових витрат, що складає половину суми, сплаченої за навчання сина [PERSON] у 2015 році. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 03 квітня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №023601 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є позивач [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Нововолинського міського суду від 09 грудня 2010 року присуджено до стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Копією довідки від 08.09.2015 року №1057/7.2.6/01-19, виданої ВП «Шахта «Бужанська», підтверджується факт сплати аліментів позивачем [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.8). Відповідно до вимог ч.2 ст.313 ЦК України, особа, яка досягла 14-ти років, має право на вільне, самостійне пересування на території України і вибір місця перебування. Згідно з вимогами ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла 14-ти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14-ти років, визначається нею самою. Судом встановлено, що [PERSON], досягнувши відповідного віку на власний розсуд обрав місце свого проживання з батьком, з травня 2015 року мешкає разом з ним за адресою: вул.Винниченка, 5/25 м.Нововолинськ Волинської області, про що свідчить копія акту обстеження умов проживання від 19 серпня 2015 року, з якої вбачається також, що для неповнолітньої дитини створені всі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання (а.с.9). Згідно з ч. 2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно ч.4 ст.223 ЦК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки неповнолітня дитина [PERSON] на даний час проживає з батьком [PERSON] і знаходиться на його утриманні, що є обставиною, яка впливає на вирішення питання про припинення щомісячних платежів на користь відповідачки, суд дійшов висновку про необхідність звільнення позивача [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] та відкликання з виконавчої служби виданого на підставі рішення Нововолинського міського суду від 09 грудня 2010 року виконавчого листа №2-1205-10 про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка доходу (заробітку) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживаючи разом із батьком, перебуває на його утриманні. Так як відповідач [PERSON] є працездатною, а позивачу не вистачає коштів для утримання неповнолітнього сина, а тому суд визначає до стягнення з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини її щомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії договору на підготовку спеціалістів за освітньо-професійною програмою бакалавра (молодшого спеціаліста), [PERSON] є студентом першого курсу денного відділу, навчається на контрактних умовах, термін навчання 3 роки 10 місяців (а.с.10). Згідно копій квитанцій про сплату за навчання, позивачем [PERSON] було сплачено в серпні 2015 року всього 5850 грн. , з них: 3650 грн. за перше півріччя навчання та 2200 грн. за проживання в гуртожитку (а.с.11-12). Частинами 2 і 3 статті 150 СК України встановлено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). У пункті 18 постанови N 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При зверненні до суду позивач [PERSON] обґрунтував свої позовні вимоги і подав докази понесення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, при цьому посилаючись на ст.185 СК України, якою визначаються правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину. Оскільки позивачем [PERSON] заявлена вимога про стягнення з відповідача половини суми додаткових витрат, понесених ним в період першого півріччя навчання неповнолітнього сина на 1-му курсі, тому сума, що підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] складає 2925 грн., виходячи із наступного розрахунку: 3650,00 грн. (плата за перше півріччя навчання за перший курс) + 2200,00 грн. (плата за проживання в гуртожитку) =5850,00 грн. 5850,00 грн. : 2 = 2925,00 грн. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені ним витрати, а саме: по оплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на навчання в розмірі 487,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 500 грн. судових витрат, понесених за надання правової допомоги адвокатом (а.с.14). Крім того, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved