Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

13.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа - відділ у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 11.09.2001 року. З часу народження спільної дочки [PERSON], [INFO], відповідач не займається її вихованням. Через байдуже ставлення батька до дитини та матеріальне її незабезпечення свого часу вона була змушена звернутися до суду та отримала рішення про стягнення з [PERSON] аліментів. На підставі рішення комісії по захисту прав дитини Первомайського міськвиконкому від 05.11.2014 року було визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Крім того, додано, що з часу народження дитини, а це вже більше 13-ти років, батько жодного разу не навідував дочку, не цікавився станом її здоров'я, а дитина має захворювання серцево-судинної системи. Також, відповідач не цікавиться успіхами у навчанні дитини і не знає її успіхів у кравецькій справі. Жодного разу із днем народження не поздоровлено. Представник відділу у справах дітей до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи без нього, на задоволенні позову наполягає з огляду на наданий органом висновок. Відповідач до суду не прибув, хоча судом був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти заявлених вимог на підстави письмових пояснень. Так, зокрема, вказує, що матеріально дитину підтримує, і за весь час сплати аліментів в нього є невелика заборгованість у сумі 2016,10 грн. станом на 01.12.2014 року, про що свідчить довідка з державної виконавчої служби. Стосовно не спілкування з дитиною пояснив, що не має такої змоги, оскільки колишня дружина разом з її матір'ю чинять йому у цьому перепони, проте доказів на підтвердження вказаного судові ненадано. Враховуючи неприбуття у судове засідання представника третьої особи та відповідача, суд зі згоди позивачки вирішив розглянути справу без участі вказаних осіб на підставі наявних доказів. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторони позивачки, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2000 року по час його розірвання 11.09.2001 року, що вбачається з свідоцтв про одруження та розірвання шлюбу (а.с.9,11). [INFO] у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] (а.с.10). З часу розірвання шлюбу і на даний час ніякого зв'язку з колишньою дружиною та дочкою не підтримує, матеріально дочку забезпечує, але участі у вихованні не бере. З цього приводу позивачка звернулася до відділу у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, який рішенням від 05.11.2014 року комісії по захисту прав дитини, через те що відповідач вихованням, розвитком та станом здоров'я дитини не цікавиться, стосунків з дитиною не підтримує, ухиляється від обов'язків по вихованню, ухвалив за доцільне в інтересах неповнолітньої, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с.12). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у своїх запереченнях вказав, що аліменти сплачує регулярно, що у судовому засіданні підтвердила сторона позивачки, проте матеріальне утримання чи неутримання не є предметом спору з розгляду вказаної справи, оскільки статтею 164 СК України не передбачено такої підстави для позбавлення батьківських прав. Натомість, посилання відповідача на нібито перешкоджання йому з боку позивачки та її матері у спілкуванні з дитиною не ґрунтуються на жодному доказі. Навпаки, показаннями свідків під присягою [PERSON], що є матір'ю позивачки, та [PERSON], що є другом родини позивачки, такі посилання відповідача спростовуються. Мати позивачки показала, що чоловік її дочки пішов з родини ще до розірвання шлюбу та народження дитини і з того часу вона його взагалі жодного разу не бачила, хоча вона з дочкою та онукою спілкується щодня. Свідок [PERSON] показав, що знає родину позивачки через її теперішнього чоловіка вже більше 10-ти років і жодного разу, ані від позивачки, ані від її чоловіка, а ні від самої [PERSON] про [PERSON] нічого не чув та його не бачив, хоча майже на всіх родинних чи календарних святах сім`ї [PERSON] він як друг родини був майже завжди присутній. Крім того, як встановлено з пояснень позивачки, [PERSON] жодного разу не звертався до служби у справах дітей з питанням не перешкоджати йому спілкуватися з дочкою, визначення місця проживання її з ним чи встановити порядок спілкування з дитиною. Враховуючи викладене, суд встановив факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дитини, що триває більше 13-ти років, і дійшов висновку, що [PERSON] не цікавиться особистим життям дитини та її внутрішнім світом, а, тому позов підлягає задоволенню. На користь позивачки з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved