Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що 21.07.2015 року в с. Гришівці, Тиврівського району Вінницької області, помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-АМ № 329412, актовий запис № 1, після смерті якої відкрилася спадщина. До спадкового майна входить право власності на земельну ділянку, площею 2,8082 га, яке посвідчене державним актом серії ВН № 008961, виданого Погребищенською районною державною адміністрацією 07.02.2004 року. За життя [PERSON], не скористався своїм правом, передбаченим ст..ст.1233,1234 ЦК України і не залишив розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, [PERSON], особисто, у відповідності до статей 1268, 1269 ЦК України, звернулась до Погребищенської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та подавши всі наявні документи, що підтверджували право померлого на земельну ділянку. Після закінчення терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, вона на підставі ст. 1298 ЦК України, звернулась до Погребищенської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовив. Причиною відмови є те, що відповідно до підпункту 4.15, пункту 4, глави 10, ІІ розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належного майна спадкодавиці. Проте надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу [PERSON], не має змоги. Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ВН № 008961, виданий 07.02.2004р. Погребищенською райдержадміністрацією за невстановлених обставин був втрачений, про його втрату було повідомлено через засоби масової інформації (оголошення в районній газеті «Колос»). Спадкоємцем першої черги за законом був син померлого, [PERSON], який помер 09.11.2003 року (а.с. 8). Інших спадкоємців першої третьої черги спадкування немає. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву за № 198 від 25.04.2016 року, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], який помер 21.07.2015 року в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 6) був власником земельної ділянки площею 2,8082 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що посвідчується Державним актом на право приватної власності серії ВН № 008961, виданого Погребищенською районною державною адміністрацією 07.02.2004 року (а.с. 12). Позивачка, як єдина спадкоємиця за законом вступила в управління та володіння спадковим майном. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 21.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть був власником земельної ділянки площею 2,8082 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що посвідчується Державним актом на право приватної власності серії ВН № 008961, виданого Погребищенською районною державною адміністрацією 07.02.2004 року, [PERSON], як єдина спадкоємиця за законом фактично прийняла та вступила в управління спадковим майном, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право приватної власності на це майно.

Outcome: approved