Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

13\~лютого 2019\~року позивач\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просила суд:\~розірвати шлюб,\~укладений між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що зареєстрований\~06\~червня 2014\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Бориспільського\~міськрайонного управління\~юстиції у\~Київській області,\~актовий запис\~про укладення\~шлюбу №209.\~Визначити місце\~проживання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] реєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер\~облікової кратки\~платника податків\~фізичної особи\~та паспортні\~дані невідомі)\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(проживає\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~фізичної особи\~ [NUMBER] ),\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/3\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~починаючи з\~14\~січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] включно. Стягнути з [PERSON] , [INFO] реєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової кратки платника податків фізичної особи та паспортні дані невідомі) на користь [PERSON] , [INFO] (проживає за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи [NUMBER] ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1 536,80 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень копійок та 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок оплати за надання професійної правничої допомоги (а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 червня 2014 року з відповідачем було зареєстровано шлюб, у якому народилася донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні стосунки припинені. Позивач зазначає, що спільне господарство сторони не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. На даний час донька мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо, участі у вихованні та утриманні доньки не приймає. Тому, просила шлюб розірвати, а також враховуючи вік дитини, ставлення батька до дитини, просила суд визначити місце проживання доньки з нею, оскільки вважає, що це відповідатиме інтересам дитини. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] . 27 березня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Так, що стосується перших двох вимог, а саме про розірвання шлюбу та про встановлення місця проживання дитини, заперечень не має та вказані вимоги визнає. Вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку починаючи з 14 січня 2019 року, та стягнення 5000 гривень за надання професійної правничої допомоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах права. Відповідач стверджує, що завжди цікавився розвитком дитини та мав бажання приймати участь у її вихованні, при необхідності надавав матеріальну допомогу позивачу на утримання їх спільної дитини. Крім того, у нього на утриманні є непрацездатна матір [PERSON] , яка на даний час є пенсіонером та має проблеми з здоров`ям. Враховуючи викладені обставини, вважає відрахування аліментів у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), буде достатній та справедливий який буде з нього утримуватись, забезпечить потреби дитини та не буде для нього тягарем. З вимогою про стягнення аліментів з 14 січня 2019 року також не згоден. Вважає, що слід стягувати аліменти з квітня 2019 року, оскільки у березні 2019 року перерахував поштовим переказом на адресу позивача 3500 грн. Також, не визнає вимоги про стягнення з нього 5000 грн. витрат на правничу допомогу оскільки, до позовної заяви не додано жодного документу, який підтверджує надання такої допомоги. Зазначив, що є учасником бойових дій, а тому є особа яка звільнена від сплати судового збору. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, з підстав наведених у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с. 28-31). Третя особа, представник органу опіки та піклування служби у справах у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 46). Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2014 року, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис № 209, та що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим 06 червня 2014 року (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 11 листопада 2014 року (а.с. 7). Встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, що повністю визнано сторонами. Сторонами визнано, що примирення між ними неможливо, у зв`язку з чим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує, що згідно\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеним депутатом Бориспільської міської ради [PERSON] І.А. 14 січня 2019 року (а.с.8), вбачається, що малолітня дитина проживає з позивачем за вказаною в позовній заяві адресою місця проживання позивача по [ADDRESS] . Відповідачем не оспорюється, що малолітня донька сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідно до ч.1 ст.160\~Сімейного кодексу\~України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом ч.ч.1,2 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров`ю дитини. Відповідач в цій частині визнав позовні вимоги, а отже сторони дійшли згоди щодо місця проживання їхньої малолітньої дитини. Крім того, згідно висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] встановлено, що орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, громадянкою [PERSON] , за місцем її проживання (а.с. 47, на звороті). Дані про те, що наявні підстави, передбачені ч.2 ст.161 Сімейного кодексу України, за яких позивачу не може бути передана дитина, у суду відсутні. Враховуючи вік та інтереси дитини, та те, що дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, суд вважає за можливе встановити місце проживання дитини з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання їх з відповідачем малолітньої доньки [PERSON] , суд виходить з наступного. Встановлено, що факт проживання дитини сторін разом з позивачем та перебуванням її на утримані позивача, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.181 сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За змістом ч.2 та 3 цієї статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлено, відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи та його заробіток за період з грудня 2018 по травень 2019 включно становить 85991 грн.90 коп. (а.с.49) Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку, що відповідає, визначеному ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України розміру, який за заявою стягувача може бути стягнутий у безспірному порядку, та проти розміру якого не заперечує відповідач. При цьому суд враховує розмір заробітку відповідача, який з лютого 2019 року становить 15184 грн. 38 коп. щомісячно, ј частка якого забезпечить утримання дитини в розмірі, який значно перевищує встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Крім того, суд враховує, що позивач має рівний обов`язок по забезпечення дитини, що, на переконання суду забезпечить потреби дитини на її щомісячне утримання. Суд, також, зазначає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами визначений нею розмір аліментів 1/3 частки від усіх доходів відповідача. Посилання позивача на необхідність періодичного обстеження та лікування дитини у зв`язку з наявними проблемами із здоров`ям, що підтверджується долученими письмовими доказами (а.с.55-58) суд вважає необґрунтованими, оскільки питання щодо відшкодування таких витрат має вирішуватись у разі спору в порядку, визначеному ст.185 Сімейного кодексу України, як додаткових витрат. За змістом\~ст.191 Сімейного кодексу України\~суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову, тобто з 13 лютого 2019 року. Доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, підстави для стягнення аліментів за минулий час з 14 січня 2019 року відсутні. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1\~статті 430 ЦПК України, \~суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1536 грн.80 коп.( а.с.1). підлягають стягненню на її користь з відповідача. Вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги в розмірі 5000 грн. 00 коп., не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, в матеріалах справи наявний Договір про надання правничої допомоги від 11 січня 2019 року (а.с. 10-11). Суд звертає увагу на те, що за даними договором відсутні пункти, якими обумовлено вартість та вид наданих послуг, за які клієнт має сплатити адвокату грошові кошти. З п. 48 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно наведеного, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмету доказування по справі. Позивачем не надано платіжних доручень, акту здачі приймання виконаних робіт (надання послуг) тощо, чи будь яких інших документів на підтвердження сплати коштів на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Наведене в сукупності не дає підстав суду вважати, що послуги правничої допомоги вже оплачені позивачем, а відтак вони в силу вищевказаних норм закону, не підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial