Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-22 00:00:00

13.03.2015 позивач КП « Харківські теплові мережі » звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] « Про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та поновлення строку позовної давності », в якому посилається на те, що відповідачі мешкають в квартирі [ADDRESS] і користуються всіма видами комунальних послуг, у тому числі і наданими позивачем послугами з централізованого опалення і гарячого водопостачання. Але за період з 01.10.2010 по 31.05.2013, відповідачі оплату за даний вид послуг проводять не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за зазначений період становить в загальній сумі 8573,78 гривень. У добровільному порядку відповідачі відмовляються погасити заборгованість. 21.06.2013 позивач звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення зазначеної заборгованості з відповідачів. Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 02.07.2013 було видано судовий наказ, який за заявою відповідачів було скасовано ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 26.05.2014 Таким чином позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану суму заборгованості по оплаті наданих послуг та судові витрати в сумі 243,60 гривень, поновивши строк позовної давності з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу. В судове засідання представник позивача Пономарьова Н.В., яка діє на підставі відповідної довіреності, підтримала зазначені позовні вимоги, просив її задовольнити з підстав на які вона посилається в своєї позовної заяві та додаткових письмових поясненнях ( а.с.а.с. 84-86, 187-197 ). При цьому наголошувала на тому, що в 2010 році відповідачами не було проведено повірку лічильника обліку споживання послуг гарячого водопостачання, тому з вказаного періоду до 2013 року проводились не за показниками лічильника, а за кількістю зареєстрованих осіб, які користувались зазначеною послугою відповідно до тарифів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволені відмовити з підстав, які нею та іншими співвідповідачами зазначені в своїх письмових запереченнях. ( а.с.а.с. 46-51, 101-102, 106-107, 110-116, 209-2013 ). При цьому просила суд застосувати строки позовної давності з моменту звернення позивача до суду з вказаним позовом, Крім того, зазначила що будь - яка заборгованість в межах строку позовної давності у відповідачів відсутня. Також наголошувала на тому, що позивач не мав права з 2010 року провадити нарахування послуг гарячого водопостачання по діючим тарифам, без урахування показників лічильника гарячої води, так як обов'язок проведення повірки лічильника покладено саме на позивача, а не на співвідповідачів. Всі співвідповідачі є власниками зазначеного житлового приміщення зареєстровані та мешкають за зазначеною адресою. Співвідповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просив в їх задоволені відмовити з підстав, які ними зазначені в своїх письмових запереченнях, надавши суду пояснення, аналогічні поясненням співвідповідача [PERSON] Співвідповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду зазначеної справи до суду не звернулись ( а.с.а.с. 156, 163-164, 165, 169-170, 175-176, 200-201, 206-207 ) При таких обставинах, з урахуванням представника позивача та співвідповідачів, суд вважає можливим розглянути зазначену справу у відсутності співвідповідачів [PERSON], [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника позивача, співвідповідачів та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач КП « Харківські теплові мережі », згідно ЗУ « Про житлово-комунальні послуги » та « Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води », затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630, є виконавцем послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. ( а.с.а.с. 87-96 ). Тому суд не приймає до уваги ствердження співвідповідачів в частині того, що позивач не є підприємством, яке уповноважене на надання споживачам зазначених послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. У судовому засіданні з пояснень представника позивача, співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та досліджених доказів вбачається, що зазначені в позовнї заяві відповідачі зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS] № 153, є абонентами КП « Харківські теплові мережі » на їх ім'я відкрито особовий рахунок № 1793 і користуються всіма видами комунальних послуг, у тому числі і наданими позивачем послугами з централізованого опалення і гарячого водопостачання. ( а.с.а.с. 5-6, 14-19, 52-54, 55-56 ). У відповідності зі ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України наймачі зобов'язані своєчасно оплачувати надані комунальні послуги. Повнолітні члени сім'ї несуть з наймачем солідарну відповідальність. Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім'ї також зобов'язані утримувати квартиру, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.. Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ) кореспондує обов'язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таке ж положення міститься і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, в якому зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач в своєї позовної заяві просить суд стягнути з відповідачів заборгованість на надані ним вказані комунальні послуги за період з 01.10.2010 по 31.05.2013 в загальній сумі 8573,78 гривень та поновити строк позовної давності за вказаний період. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до розділу 2 ЦПК України ( Наказне провадження ), 21.06.2013 позивач звертався до Дзержинського райсуду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення зазначеної заборгованості з відповідачів. Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 02.07.2013 було видано судовий наказ, який за заявою відповідачів було скасовано ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 26.05.2014. ( а.с. 4 ). Вказані обставини були підтверджені у судовому засіданні та не заперечувались як представником позивач, так і співвідповідачами. Також у судовому засіданні встановлено, що КП «Харківські теплові мережі», відповідно до приписів ч. 3 ст. 118 ЦПК України, звернулось до суду з зазначеним позовом 13.03.2015. ( а.с. 3 ). Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Частинами другою та третьою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Таким чином, суд вважає, що перебіг позовної давності, у зв'язку зі зверненням позивача 21.06.2013 з заявою про видачу судового наказу з приводу стягнення з відповідачів вказаної заборгованості, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, було перервано. Тому суд не приймає до уваги ствердження співвідповідачів в частині того, що позивач звернувся з зазначеним позовом поза межами строку позовної давності, так як відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України, лише в разі залишення позову без розгляду не зупиняється перебігу позовної давності. Вказана правова позиція викладена в п. 4.4.3. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 10 від 29.05.2013 « Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів », відповідно до якої, за змістом ч. 2 ст. 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь - якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону. Тому якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Якщо позовну заяву було повернуто, перебіг позовної давності переривається з того дня, коли заяву подано до суду з додержанням установленого порядку. В даному випадку, суд вважає, що позивачем не було пропущено строку позовної давності звернувся з зазначеним позовом до суду, тому заборгованість співвідповідачів слід рахувати в межах заявлених позовних вимог, а саме з 01.10.2010 по 31.05.2013. Суд також не приймає до уваги ствердження співвідповідачів в частині того, що позивач не мав права з 2010 року провадити нарахування за надані послуги гарячого водопостачання по діючим тарифам, без урахування показників лічильника гарячої води, так як обов'язок проведення повірки лічильника покладено саме на позивача, а не на співвідповідачів та розцінює їх критично, як спосіб захисту від пред'явленого позову з метою ухилення від виконання своїх зобов'язань, з наступних підстав. З наданих співвідповідачами акту опломбування квартирних засобів обліку води, за адресою місця мешкання співвідповідачів, від 30.04.2013, складеного ТОВ « КП Вода », вбачається що у зазначену дату було проведено опломбування вказаних засобів обліку, зокрема гарячої, води. Вказаний квартирний засіб обліку води пройшов держповірку 25.04.2013. ( а.с. 58 ). Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується, як представником позивача, так і співвідповідачами з 01.04.2010 року повірка зазначеного засобу обліку води не провадилась. Тобто в період з 01.04.2010 по 30.04.2013 співпозивачами проводився облік використання послуг з гарячого водопостачання за показниками засобу обліку, який не пройшов відповідну держповірку. Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність » своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку зобов'язані підприємства, організації та фізичні особи. У вказаній статті також зазначено, що подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку здійснюється фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки. Крім того, положеннями зазначеної статті визначено органи, що уповноважені проводити повірку засобів вимірювальної техніки. Враховуючи, що в зазначений в позовної заяві період з 01.10.2010 по 30.04.2013 позивач не виконав повірку приладів обліку води, що підтверджується матеріалами справи, квартирні прилади обліку води були зняті з абонентського обліку, нарахування за послуги гарячого водопостачання проводились згідно встановлених норм водоспоживання та затверджених тарифів відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Згідно постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) « Про затвердження Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення » від 17.02.2011 № 243 та «Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання і водовідведення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, до складової тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення не входить повірка засобів обліку води, які не є власністю підприємства. Згідно п. 24 « Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій », затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг. Відповідно до ст. ст. 319, 322 ЦК України, споживачі, які є власниками квартирних приладів обліку води, зобов'язані утримувати майно, яке їм належить. Тобто, обов'язок проведення періодичної повірки квартирних приладів обліку води, за зазначений в позовної заяві період, покладено саме на їх власника, тобто на співвідповідачів. Оскільки показники приладів обліку води, які не пройшли повірку, не можуть використовуватись при визначенні оплати за надані послуги, КП « Харківські теплові мережі » обґрунтовано нарахувало співвідповідачам плату за послуги з гарячого водопостачання згідно з нормами водоспоживання у відповідності до п.21 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005, положення якого передбачають, що у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання. Такі дії КП « Харківські теплові мережі » обумовлені законодавчою забороною у відношенні приладів обліку, що не пройшли держповірку, а саме згідно ч.1 і ч. 2 ст.11 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність». Таким чином, показання не повірених лічильників не може братись за основу для нарахування вартості наданих комунальних послуг. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість співвідповідачів за наданими позивачем послугами з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.10.2010 по 31.05.2013 складає 8573,78 грн. ( а.с.а.с. 5-6 ) Розрахунок вказаної заборгованість перевірено у судовому засіданні, він відповідає затвердженим тарифам на надання позивачем послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання. Між тим, у судовому засіданні співвідповідачами суду була надані відповідні квитанції про сплату за надані позивачем послуги з централізованого опалення за зазначений у позовній заяві період. Дослідженням вказаних платіжних квитанцій про сплату за надані позивачем послуги з централізованого опалення у порівнянні з наданим позивачем як первісним так і з наступним розрахунками, судом встановлено, що в період з 01.10.2010 по 31.05.2013 позивачем були проведені нарахування у загальній сумі 10771,65 грн., співвідповідачами за зазначений період було сплачено 9174,27 грн., тому різниця між вказаними сумами, яка є розміром боргу співвідповідачів за надані послуги з централізованого опалення за зазначений період становить 1597,38 грн. ( а.с.а.с. 5-6, 57, 117-126, 187-188 ). Заборгованість співвідповідачів за період з 01.10.2010 по 31.05.2013 за надані позивачем послуги по гарячому водопостачанню складає в загальній сумі 6746,37 грн. ( а.с.а.с. 5-6, 187-188 ). Таким чином суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача різниці між заборгованістю та сплаченими сумами, а саме у загальному розмірі 8343,75 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача, сплачений останнім при зверненні до суду з позовом, судовий збір в сумі 48,72 грн. з кожного. ( а.с. 2 ) На підстав викладеного, ст.ст. 64, 67, 68, 150, 156, 162 ЖК України, ст.ст. 257, 264, 265, 267 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004,

Outcome: partial