Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

14.12.2016 року до суду надійшла заява [PERSON] в інтересах якої за довіреністю виступає [PERSON], заінтересована особа: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М., про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування своєї заяви, [PERSON] зазначила, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого входить земельна ділянка, розміром 12,56 га, розташована на території Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області та яка належала спадкодавцеві на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.05.1996 року № 44 виданого КСП «Авангард» згідно рішення Гуляйпільської райдержадміністрації від 31.07.1996 року № 285. Далі заявник в заяві вказує, що про вказану земельну ділянку їй стало відомо лише в 2016 році, коли її викликали до Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області та повідомили, що у разі неприйняття спадщини після померлої бабусі [PERSON] буде здійснене відчуження земельної ділянки у судовому порядку. Їй було відомо, що під час реорганізації КСП «Авангард» її бабуся була внесена до списків громадян, які мають право на отримання земельної ділянки, але вважала, що так як вона померла і не отримала державний акт на земельну ділянку (пай), то остання втратила земельну ділянку. Як зазначила далі заявник, вона звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Тетяни Миколаївни із заявою на прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року та щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Але після перевірки документів їй було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, так як вона не є спадкоємцем за законом, а заповіту спадкодавець не складав, тому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В судовому засіданні від 26.12.2016 року заявник вказала, що сімейні стосунки між нею та спадкодавцем виникли з 28 червня 1964 року, коли її мати [PERSON] уклала шлюб із сином спадкодавця [PERSON]. З 1992 року вона взяла на себе відповідальність по догляду за [PERSON], якій на той час було 89 років і по день смерті допомагала їй у побуті, купувала ліки та після смерті здійснила її поховання. [INFO] року - померла мати заявниці [PERSON], 28 листопада 1996 року - помер її вітчим [PERSON]. Заявниця вважає себе спадкоємцем четвертої черги, адже проживала однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], вела з нею спільне господарство більше п'яти років. В підтвердження факту проживання однією сім'єю, заявник надала певний перелік документів. Просила суд з метою реалізації її спадкового права встановити факт проживання однією сім'єю її з померлою [INFO] року [PERSON] у період з 1992 року і по день його смерті, визначивши її спадкоємцем четвертої черги. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 30). Заінтересована особа - Демченко Т.М. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.22). Виходячи з наведеного, а також враховуючи положення ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності заявника, його представника за довіреністю від 20.05.2016 року та заінтересованої особи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України про судову практику у справах про спадкування суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. [INFO] року у віці 93 роки померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] року виконкомом Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 7). Згідно копії посвідки про народження № [NUMBER] від 13.01.1938 року гр. [PERSON] народився [INFO] року і його матір'ю зазначена [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Василівським міським ЗАГС Запорізької області 28.06.1964 року встановлено, що мати заявниці [PERSON] 28 червня 1964 року зареєструвала шлюб із [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 50, і після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження заявниці [PERSON] серії [NUMBER] виданого 23.05.1957 року встановлено, що матір'ю заявниці є [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області [INFO] року встановлено, що [INFO] року померла мати заявниці - [PERSON] (а.с. 8). Вітчим заявника [PERSON] помер [INFO] Брат заявника по матері [PERSON], [INFO], з питань щодо спадщини як після батьків, так і після бабусі, у встановленому порядку до уповноважених осіб не звертався. Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] визначено, що померлій [PERSON] на підставі рішення Гуляйпільської райдержадміністрації від 31.07.1996 р. № 285 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Авангард» розміром 12,56 га (а.с.14). Згідно довідки Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 169 виданої 22.04.2016 року зазначено, що гр. [PERSON], [INFO], згідно погосподарських книг № 1 стор. 14 та № 1 стор. 16 (1991-1997 р.р.) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З 1992 року по день смерті [PERSON] фактично проживала зі своєю онукою [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.10.2016 року заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як на думку нотаріуса заявник не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем (а.с. 15). Згідно довідки Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 367 виданої 13.12.2016 року зазначено, що згідно запису погосподарської книги № 5 стор. 9 (1983-1985 р.р.) заявниця проживала за адресою: [ADDRESS] з 1983 року (а.с. 13). Згідно довідки виконавчого комітету Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 377 від 21.12.2016 року встановлено, що згідно запису реєстрації в погосподарській книзі № 1 стор 14 Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області [PERSON] з 14.09.1982 року по 1992 рік проживала сама. Згідно довідки виконавчого комітету Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 385 від 29.12.2016 року встановлено, що [PERSON] здійснила поховання своєї бабусі - [PERSON] за власні кошти (а.с.34). Відомості щодо проживання заявника як члена сім'ї [PERSON] на території с. Новозлатопіль Гуляйпільського району Запорізької області з 1964 року, а так само з 1992 по день смерті останньої, підтверджуються записами в погосподарських книгах Новозлатопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявниці, з таких мотивів. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 5 ЦК України (2004 року), акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом; до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо; до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Згідно ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування - це перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а ч. 2 ст. 529 ЦК України (у редакції 1963 року) встановлено шестимісячний строк для її прийняття. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець його прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за законом вважається призваним, якщо відсутній заповіт, і він входить в ту чергу спадкоємців за законом, яка призивається до спадкування. Згідно ст.ст. 529, 530, 531 ЦК України (в редакції 1963 р.) до кола спадкоємців входять діти, подружжя, батьки, брати, сестри, дід, бабка та утриманці. Крім цього, на день смерті [PERSON] діяв ЦК Української РСР у редакції 1963 року, (ст.529,530) згідно до якого існувала перша та друга черга спадкоємців. Четверта черга спадкоємців існує з 1 січня 2004 року, згідно до ЦК України (ст.1264), згідно до якої четверту чергу спадкоємців відносяться особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У даному випадку факт проживання особин однією сім'єю повинен бути встановлений судом. Приймаючи до уваги вищезазначене, суд встановив, що дійсно заявник [PERSON], [INFO] проживала однією сім'єю з [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, у період з 1992 року до моменту смерті останньої, і встановлення цього факту не суперечить закону та направлене на захист інтересів і прав заявника у справі, а тому заява підлягає частковому задоволенню. Щодо визначення черговості у спадкуванні суд зазначає, що оскільки віднесення спадкоємців до відповідних черг встановлюється законом, тому при відсутності спору визначати приналежність заявника до певної черги спадкоємців не відноситься до компетенції суду. Оскільки суд прийшов до висновку про те, що заявник проживала разом з померлою однією сім'єю з 1992 року по [INFO] року, тобто більш ніж п'ять років, визнавати її спадкоємцем четвертої черги за рішенням суду відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України є зайвим.

Outcome: partial