Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

13.07.2017 року позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом (за право представлення). Свої вимоги обґрунтовував тим, що по вул. Шевченка, 79, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області проживали [PERSON] (прабабуся), [PERSON] (дід), [PERSON] (баба) та [PERSON] (дядько) та їм на праві власності, по 1/4 частині кожному, належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. 14.09.1990 року дядько [PERSON] помер. 17.12.2003 року прабабуся [PERSON] померла. 27.09.2016 року дід [PERSON] помер. [PERSON] (бабуся) прийняла спадщину після смерті сина, матері та чоловіка, але не встигла оформити своїх спадкових прав та 15.11.2016 року померла. Після її смерті прямим спадкоємцем мала бути мати позивача [PERSON], проте остання померла 11.02.1991 року, а батько [PERSON] помер 08.08.2009 року. Після смерті бабуся [PERSON] спадщину за правом представлення прийняв позивач, оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини. В нотаріальному порядку йому відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Шевченка, 79, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після смерті бабусі [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, просив справу розглядати без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги Гарасимівської сільської ради Тлумацького району станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], значилось господарство, розташоване по вул. Шевченка, 79, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту від 15.06.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Шевченка, 79, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у період з 1946 року по 1975 рік (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, по 1/4 частині кожному, належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Шевченка, 79, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача [PERSON], останній народився 09.08.1981 року та його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 01.02.2017 року [PERSON] (мати позивача) до моменту державної реєстрації шлюбу значилась на прізвище «Фотуйма» (а.с. 19). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (мати позивача), остання народилась 19.11.1958 року та її батьками були [PERSON] (дідусь позивача) та [PERSON] (бабуся позивача) (а.с. 18). Окрім цього вказані особи були також батьками [PERSON] (дядько позивача), [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] (дідусь позивача) та [PERSON] (бабуся позивача), остання до моменту державної реєстрації шлюбу значилась на прізвище «Шевага» (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (бабуся позивача), остання народилась 08.09.1932 року та її батьками були [PERSON] (прадід позивача) та [PERSON] (прабабуся позивача) (а.с. 16). 14.09.1990 року [PERSON] (дядько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). 17.12.2003 року [PERSON] (прабабуся позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Ще за життя [PERSON] (прабабуся позивача) посвідчила на імя позивача заповіти від 27.11.2002 року (а.с. 39) та від 28.11.2001 року (а.с. 41), яким заповіла йому грошові кошти на рахунку банку, житловий будинок, земельну ділянку та все належне їй на день смерті майно. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців [PERSON] (дядько позивача) та [PERSON] (прабабуся позивача), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно довідки Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-франківської області № 453 від 06.07.2017 року (а.с. 7) після смерті [PERSON] (дядько позивача) в управління спадковим майном (1/4 частини домоволодіння) вступили його батьки: [PERSON] (бабуся позивача) та [PERSON] (дідусь позивача), успадкувавши по 1/8 частині домоволодіння кожний. Після смерті [PERSON] (прабабуся позивача) в управління спадковим майном вступила її донька [PERSON] (бабуся позивача), успадкувавши належну померлій 1/4 частину домоволодіння. Позивач [PERSON] спадщину за заповітами не прийняв та подав до нотаріальної контори заяву, в якій відмовився від прийняття спадщини за заповітами після смерті [PERSON] (прабабуся позивача) (а.с. 56). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 756/01-16 від 21.08.2017 року (а.с. 64), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 434/01-16 від 16.08.2017 року (а.с. 31) та [PERSON] № 01-16/807 від 18.08.2017 року (а.с. 32) спадкові справи після смерті [PERSON] (дядько позивача) та [PERSON] (прабабуся позивача) не заводилась. 27.09.2016 року [PERSON] (дідусь позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). 15.11.2016 року [PERSON] (бабуся позивача) померла, що підтверджуєтьсяф копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно довідки Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 453 від 06.07.2017 року (а.с. 7) спадщину за законом після смерті [PERSON] (дідусь позивача) прийняла його дружина [PERSON] (бабуся позивача), оскільки проживала разом з ним на час відкриття спадщини та вступила в управління спадковим майном, успадкувавши належну йому 1/4 частину домоволодіння та 1/8 частину цього ж домоволодіння, яку він в свою чергу успадкував після смерті сина [PERSON] (дядько позивача). Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] (бабуся позивача) спадщину за законом - за правом представлення прийняв онук [PERSON] (позивач), оскільки проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (довідка Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 453 від 06.07.2017 року (а.с. 7)), тоді як його батьки: [PERSON] та [PERSON], померли ще до моменту відкриття спадщини, а саме: мати - 11.02.1991 року та батько - 08.08.2009 року, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 13, 14). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 25/2017 від 03.02.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (бабуся позивача) (а.с. 33-62), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем за законом за правом представлення після смерті [PERSON] (бабуся позивача), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в цілому в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті бабусі [PERSON], якій належала 1/4 частина домоволодіння та яка в свою чергу успадкувала за законом: 1/8 частину домоволодіння після смерті сина [PERSON] (дядько позивача), 1/4 частину домоволодіння після смерті матері [PERSON] (прабабуся позивача) та 3/8 частини домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] (дідусь позивача). Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті [PERSON] (бабуся позивача), оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 599/02-31 від 03.07.2017 року (а.с. 15). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будиноу з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом - за правом представлення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1266, 1268 ЦК України,

Outcome: approved