overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

14.09.2015 позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбі з 09 лютого 2007 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. У зв'язку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 11.09.2007 та свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 05.10.2009, позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]., які проживають з матір'ю - [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області від 07.09.2015 за №2004. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

14.09.2015р. [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 17.12.2014р. померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок, що розташовані на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом. Проте успадкувати земельну ділянку не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме державних актів на право власності на земельні ділянки. В судове засідання позивачка не зявилася, просила провести розгляд даної справи за її відсутності, про що до суду подала відповідну заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Педосівської сільської ради в судове засідання не зявився, просив розгляд даної справи провести за відсутності їх представника, позов визнає у повному обсязі, про що до суду надав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла 17.12.2014р. [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с. 7) була власницею земельних ділянок, які розташовані на території Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується довідками відділу Держземагенства(а.с. 12, 16, 20), після смерті спадкодавця позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом (а. с. 8) та має намір успадкувати майно померлої. Проте успадкувати майно не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 17.12.2014р., була власницею земельних ділянок, які розташовані на території Педосівської сільської ради Погребищенського району вінницької області, а [PERSON], як спадкоємець за заповітом має намір успадкувати майно померлої, проте успадкувати майно не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на земельні ділянки, що належали померлій 17.12.2014р. [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

14.09.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виключення запису з актового запису про народження дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що він із [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2006 року по 13.02.2015 року, і на момент розірвання шлюбу вони спільно не проживали, не спілкувались та не підтримували будь-яких стосунків більше 11 місяців. 23.08.2015 року у відповідача народився син [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження записали його, оскільки після розірвання шлюбу не минуло 10 місяців. Враховуючи те, що дитина у відповідача народилася у період, коли вони більше 11 місяців не підтримували жодних стосунків, тому просить: виключити запис [PERSON] як батька з актового запису про народження [PERSON] [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяви, згідно яких позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 21.07.2006 року відділом РАЦС Ківерцівського РУЮ Волинської області за актовим записом № 83. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області 13.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 224189, виданого відділом РАЦС Ківерцівського РУЮ Волинської області 01.09.2015 року, батьком [PERSON], [INFO], на підставі ст.122 ч.2 СК України записаний [PERSON], так як від моменту розірвання шлюбу до моменту народження дитини пройшло менше 10 місяців. Судом також встановлено, що на момент розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] спільно не проживали, не спілкувались та не підтримували будь-яких стосунків понад 11 місяців, і після розірвання шлюбу стосунки між ними не покращились. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 122, 124, 126, 127, 136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

14.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги, збереження сімї вважає неможливим. Зазначив, що шлюб з відповідачкою існує формально, оскільки вони з березня 2014 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, що викладені у позовній заяві. Представник відповідачки у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 червня 2006 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом №291. Від даного шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що з березня 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

14.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги, збереження сімї вважає неможливим. Зазначив, що шлюб з відповідачкою існує формально, оскільки вони з березня 2015 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідачка до судового засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 жовтня 2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом №513. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що з березня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

14.09.2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При судовому розгляді справи позивачка свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2007 року. Спільних дітей не мають Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати. На примирення не згодна. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, з клопотаннями про відкладення справи розглядом до суду не звертався. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3 ). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач своїх заперечень на адресу суду не направив, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

14.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]\~\~ про\~\~\~ стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що 03 серпня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON]\~ аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії І-КИ №257918 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.08.2013 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №46. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Тарасенко» (а.с.3). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ №462679, виданого виконавчим комітетом Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 487,20 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

14.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]\~ про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.07.2001 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Спільне проживання між сторонами припинено з липня 2014 року. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON]\~ аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не зявився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Позивачка проти винесення заочного рішення не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії І-НО №133007, [PERSON] та [PERSON] одружились 04.07.2001 року, шлюб зареєстровано Макіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.2). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО №271104, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-НО №213702, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 487,20 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

14.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 29.05.2015 року в центральному відділі ДРАЦС Кременчуцького МУЮ у Полтавській області зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне проживання припинили в липні 2015 року по тій причині, що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Тому, позивач прохала суд шлюб, зареєстрований з [PERSON] розірвати. Від шлюбу дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON], будучи двічі належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчать розписки про вручення йому судової повістки, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в липні 2015 року, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

14.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що з 14.12.2007 року по 15.07.2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, матеріальної допомоги відповідач в добровільному порядку не надає. Оскільки відповідач не здійснював ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, то позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в який просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 14.12.2007 року по 15.07.2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи, а саме свідоцтвом про народження та рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.07.2014 року (а.с.6, 7-8). Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від доходу. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно до Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн.

Outcome: approved