Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

13.05.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Виконком Жовтневої районної у місті ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.10.2005 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, який в послідуючому на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.01.2012 року було розірвано. У сторін народився син [PERSON], [INFO] року, який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачем. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу (справа № 2-4423/11) від 21.12.2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі 500, 00 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з 16.11.2011 року, до повноліття дитини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу (справа № 212/12038/14-ц) від 02.02.2015 року, змінено розмір аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми 500, 00 гривень, на 1/4 частину його заробітної плати (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту набрання рішення суду законної сили, до повноліття дитини, на користь матері дитини. Однак, відповідач не тільки не виконує відповідне судове рішення, ухиляючись від матеріального утримання дитини, але не надає іншої допомоги; виконанням своїх батьківських обов'язків не займається з дня розлучення. Заборгованість за аліментами сплачувалася з червня 2015 року по вересень 2015 року під час розгляду справи. Син, позбавлений батьківської уваги, піклування, батько не цікавиться його навчанням, тим, як він проводить дозвілля, не проявляє турботи. З 2011 року життям їх сина цікавилися лише батьки відповідача, вона дзвонила, спілкуватися з [PERSON]. Батьки відповідача бували з онуком на прогулянках, брали його до себе у гості, та їздили з ним до рідних в інше місто. Окрім того, відповідачу стало відомо про психічну хворобу сина, але він не виявив бажання поспілкуватися з лікарем, натомість зацікавленість проявив батько відповідача. Позивач вказує, що така поведінка відповідача є байдужим ставлення до здоров'я дитини. Позивач зазначає, що підставою для розлучення стало вживання відповідачем наркотичного засобу та перебування його під наглядом у лікаря нарколога, вказана обставина на її думку, негативно впливає на подальший розвиток та виховання дитини. А тому, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, позивач звернулася до суду з даним позовом про позбавлення відповідача його батьківських прав. 20.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Тернівської районної у місті ради, Криворізький міський центр соціальних служб для сім'ї та молоді виконкому Криворізької міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що позивач перебував із відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2005 по 2012 рік, який в послідуючому на підставі рішення районного суду було розірвано. За цей час у їхній родині народився син [PERSON] [INFO] року. Ініціатором розірвання шлюбу стала саме відповідач. Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишився проживати із відповідачем. Після розірвання шлюбу позивач намагався зустрічатись із дитиною та приймати участь в його житті, проте відповідач увесь час чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною з січня 2012 року, проте він особисто не звертався до відповідача з проханням надати йому можливості зустрітися із сином, забрати його із дитячого садка чи школи, погуляти з ним, з такими проханнями зверталася до відповідача його мати чи батько. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, зустрічні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні відмовити у зв'язку з безпідставністю. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] первісні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити, зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник третьої особи без самостійних вимог Служба у справах дітейВиконкому Жовтневої районної у місті ради за первісним позовом [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила суд його задовольнити посилаючись на рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник третьої особи без самостійних вимог Служба у справах дітейВиконкому Тернівської районної у місті ради за зустрічним позовом, до суду не з'явилися, направили заяву, просили розглянути зустрічний позов у їх відсутності, надали до суду рішення про відмову [PERSON] у визначенні порядку участі у вихованні малолітньої дитини. Представники третьої особи без самостійних вимогКриворізький міський центр соціальних служб для сім'ї та молоді виконкому Криворізької міської ради в судове засідання не з'явилися, просили суд розгляду справу у їх відсутності, підтримали первісний позов. Окрім того, у розгляді даної справи приймав участь прокурор прокуратури Жовтневого району м. Кривого Рогу -[PERSON], яка підтримала первісний позов та наполягла на його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, та представника служби у справах дітей, показання свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що задоволенню підлягає первісний позов про позбавлення батьківських прав, у задоволенні зустрічного позову - слід відмовити за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2005 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, який в послідуючому на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.01.2012 року було розірвано (а.с.5 т.1). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] року, який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачем (а.с.4 т.1). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу (справа № 2-4423/11) від 21.12.2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі 500, 00 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з 16.11.2011 року, до повноліття дитини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу (справа № 212/12038/14-ц) від 02.02.2015 року, змінено розмір аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми 500, 00 гривень, на 1/4 частину його заробітної плати (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту набрання рішення суду законної сили, до повноліття дитини, на користь матері дитини. На даний час виконавчий лист, виданий на підставі вищезазначеного рішення суду, знаходиться на примусовому виконанні у Жовтневому ДВС Криворізького МУЮ. Заборгованість яка виникла з січня 2012 року, повністю погашена у вересні 2015 року. Відповідач [PERSON] пояснив, що заборгованість виникла з причини того, що він не мав постійного місця роботи, після влаштування на роботу з 29.07.2014 року почав сплачувати аліменти в повному обсягу та сплатив заборгованість. Вказана обставина сторонами не оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи неповнолітній син сторін веде активний спосіб життя: навчається с вересня 2015 року у загальноосвітній школі, до цього часу був влаштований у дитячий садок, займається спортом. Сторонами не оспорюється той факт, що відповідач [PERSON] не відвідував дитячий садок з 2011 року, на даний час не буває у школі та спортивній секції. Вказане також підтвердили свідки, які були допитані за клопотаннями сторін. Твердження відповідача про те, що позивач [PERSON] перешкоджає йому у виховуванні сина та у спілкуванні з ним не підтверджені та спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], які вказували що з [PERSON] гуляла його бабуся, мати відповідача та інколи бачили [PERSON], який виносив на вулицю іграшки. Сам відповідач вказував, що він особисто не звертався до [PERSON] з проханням зустрічі з сином та до дитячого садку він не приходив (а.с.7 т.1). Відповідач стверджує, що завжди ініціативу для спілкування з [PERSON] проявляла його мати. На думку суду відповідачу нічого не заважало дізнатися про розвиток, виховання [PERSON] про його досягнення з вуст вихователів та вчителів, тим самим виконати обов'язок щодо належного виховання свого сина. Вказана обставина судом розцінена як самоусунення відповідача від виховання дитини. Суд приймає до уваги той факт, що аліменти відповідач почав сплачувати після надходження до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав, разом з тим батько дитини навчальні заклади, де навчається їх син, не відвідує, не цікавиться навчанням та здобутками дитини, що вказує на байдуже ставлення [PERSON] до навчання дитини, є свідченням того, що відповідач не займається вихованням свого сина та нехтує виконаннями своїх батьківських обов'язків щодо них, а відтак є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. Починаючи с 30.01.2014 року, неповнолітній [PERSON] перебуває під наглядом у лікаря психіатра (а.с.161,162 т.1). В судовому засідання свідок лікар ПНД [PERSON] зазначив, що для подальшого лікування [PERSON], він зобов'язаний провести бесіду з батьками, але на зустріч з лікарем [PERSON] не прийшов, був його батько. Вказана обставина свідчить про байдуже ставлення відповідача до стану здоров'я дитини, а як наслідок ухилення від виконання батьківських обов'язків. Відповідачем надані до суду довідки з медичних установ про стан здоров'я дитини, але вони отримані у серпні-вересні 2014 року, тобто після звернення до суду (а.с.120-123 т.1). Окрім того, сторони не заперечували з приводу того, що відповідач вживав наркотичні засоби та перебував під наглядом у лікаря нарколога, з період з лютого 2011 року по червень 2014 року, з приводу розладу наслідків вживання каннабіноїдів із шкідливими наслідками, знятий з обліку у зв'язку з відсутності повторних звернень за медичною допомогою на протязі 3 років (а.с.76 т.1). Відповідачем надано до суду копія сертифікату про проходження профілактичного та наркотичного огляду від 11.06.2014 року (а.с.115 т.1), вказаний висновок отриманий після звернення позивача до суду. Окрім того, 02.12.2014 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 44 ч. 1 КУпАП за зберігання наркотичного засобу 19.11.2014 року (а.с.1 т.2). Аналогічна позиція висловлена Службою у справах дітейВиконком Жовтневої районної у місті ради у її висновках про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] від 18.06.2014 року №222 (а.с.58 т. 1), та у висновку Службою у справах дітейВиконком Тернівської районної у місті ради про недоцільність визначення способу участі [PERSON] у вихованні [PERSON] від 17.09.2014 року за №379 (а.с.110 т.1), та висновку Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї та молоді виконкому Криворізької міської ради (а.с.164 т.1). В судовому засіданні допитані свідки за клопотанням позивача, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо суду доповіли, що вони проживали по сусідству з родиною [PERSON], та після їх розлучення відповідач по справі з сином не бачився, не приходив до нього, позивач сама водила та забирала сина з дитячого садка, вони про особисте життя відповідача нічого не знають, свідок [PERSON] суду доповів, що він одружився з позивачем по справі та зараз приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченню [PERSON], йому відомо, що [PERSON] сам не ініціював зустрічі з сином, завжди дзвонила та приходила його мати чи батько, вони забирали та провозили хлопчика, наголошує, що відповідач не приїздив до сина у лікарню, не цікавиться його життям. З показів свідків допитаних за клопотанням відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що вони знайомі із сторонами по справі, знають, що перебуваючи у шлюбі [PERSON] разом піклувалися про свого сина, після розірвання шлюбу [PERSON] із сином не спілкується, причина їм невідома, хлопчика бачили у подвір'ї будинку де проживає мати відповідача, характеризують його з позитивної сторони, найчастіше бачили [PERSON] з бабусею - матір'ю відповідача. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Отже, суд приходить до висновку, що особа відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] не є антисоціальною, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання (а.с.116,118 т.1), працює, останній не хворіє на хронічний алкоголізм та наркоманію, однак він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків після розірвання шлюбу з позивачем, не приймав ніяких активних мір для спілкування з дитиною та його виховання, не цікавився станом його здоров'я, та не надавав позитивного прикладу своєму синові. Між сторонами виникли дуже неприязні відносини, які негативно впливають на подальший розвиток дитини, його ставлення до батьків та створення у майбутньому моделі сім'ї, вказане підтверджено незалежним психологічним висновком ( а.с.33-35 т.2). До того ж, суд звертає увагу, що відповідач лише висловлює бажання щодо виховання дитини та почав проявляти інтерес до [PERSON] після початку розгляду справи у суді. В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення [PERSON] перешкод [PERSON] у спілкуванні з неповнолітнім, а саме вчинення перешкод батьку у побаченнях з сином, не один із допитаних свідків вказану обставину не підтвердив. Сторонами до суду надавалися матеріали з Жовтневого РВ КМУ про розгляд заяв позивача та відповідача з приводу неприязних відносин, вказані документи не можуть слугувати доказами про перешкоду батьку у побаченнях з сином ( а.с. 12- 21 т.2), вказані документи підтверджують наявність неприязних відносин між сторонами. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч.4, 5, 6 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Таким чином, в матеріалах справи наявні докази щодо ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, разом з тим в матеріалах справи відсутні докази вчинення [PERSON] перешкод батькові у спілкуванні з дитиною. Тому, з урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги позивача знайшли підтвердження в судовому засіданні є такими, що відповідають Закону та інтересам неповнолітньої дитини, та підлягають задоволенню, а відтак не підлягають задоволенню вимоги зустрічної позовної заяви. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved