Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

14.06.2018 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу від 13.03.1951 р., було виділено [PERSON], земельну ділянку у розмірі 0,06 га., яка знаходиться в [ADDRESS], для будівництва житла. Згідно акту відводу земельної ділянки від 16.03.1951 р., [PERSON], виділено в натурі присадибну ділянку для індивідуального будівництва, яка знаходиться в [ADDRESS], загальною площею 600 кв.м.. Вказана земельна ділянка виділена [PERSON] в безстрокове користування. Згідно договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 16.03.1951 р., посвідченого 2 державною нотаріальною конторою м. Кривого Рогу 21.03.1951 р. за № 3665, укладеного між Комунальним відділом виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих та [PERSON], на відведеній земельній ділянці площею 600 кв.м., [PERSON], повинен був збудувати житловий будинок, літню кухню, гараж і погріб. Відповідно до акту від 28.06.1955 р. комісією зроблено технічний огляд житлового будинку, збудованого [PERSON] та встановлено, що домоволодіння придатне до заселення. Згідно довідки Міського бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу від 26.01.1959 р., домоволодіння [ADDRESS], зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON]. Після завершення будівництва, [PERSON] проживав у вказаному домоволодінні разом зі своєю сім'єю - дружиною [PERSON], сином [PERSON], та дочкою [PERSON]. Згідно технічної документації Міського бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу від 18.06.1976 р., домоволодіння [ADDRESS], складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., господарських споруд : сараю «Б», погребу «В», водоколонки І, замощення ІІ, забору № 1. 21.08.1975 р., він зареєстрував шлюб з [PERSON]. Власного житла у них не було, тому після реєстрації шлюбу, він разом з дружиною проживали в домоволодінні [ADDRESS]. [INFO] р. померла [PERSON], [INFO] р. помер [PERSON], а [INFO] р. помер і [PERSON]. Після їх смерті, з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. В листопаді 1993 р. на підставі ордеру на право зайняття житлового приміщення, виданого виконавчим комітетом Жовтневої ради народних депутатів м. Кривого Рогу, його дружина - [PERSON], отримала квартиру [ADDRESS] в Жовтневому районі м. Кривого Рогу. Після вселення в квартиру, 03.12.1993 р., він з дружиною зареєстрували своє місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], він з дружиною доглядали за домоволодінням [ADDRESS], а з липня 2005 р. стали там постійно проживати. [INFO] померла [PERSON]. Після смерті дружини, він продовжує постійно проживати у вказаному домоволодінні, тобто фактично відкрито та безперервно володіє домоволодінням до теперішнього часу протягом більш ніж 10 років та вважає, що він набув право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач відгук на позов не надав, але надав заяву про те, що вирішення питання по справі залишає на розсуд суду, тобто фактично його визнав. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: рішення від 13.03.1951 р. виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу; акту від 16.03.1951 р. відводу земельної ділянки про виділення в натурі присадибної ділянки для індивідуального будівництва; договору від 16.03.1951 р. на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою; акту від 28.06.1955 р.; довідки від 26.01.1959 р. Міського бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу; свідоцтва про народження; схематичного плану; свідоцтва про шлюб; свідоцтв про смерть; акту від 05.06.2018 р. з місця проживання; ордеру на житлове приміщення; звіту оцінки вартості жилого будинку (а.с. 5, 6, 7-8, 9, 10, 11-12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20-58), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу від 13.03.1951 р., [PERSON], було виділено земельну ділянку у розмірі 0,06 га., яка знаходиться в [ADDRESS], для будівництва житла. Згідно акту відводу земельної ділянки від 16.03.1951 р., [PERSON], виділено в натурі присадибну ділянку для індивідуального будівництва, яка знаходиться в [ADDRESS] загальною площею 600 кв.м.. Вказана земельна ділянка виділена [PERSON] в безстрокове користування. Згідно договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 16.03.1951 р., посвідченого 2 державною нотаріальною конторою м. Кривого Рогу 21.03.1951 р. за № 3665, укладеного між Комунальним відділом виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих та [PERSON], на відведеній земельній ділянці площею 600 кв.м., [PERSON], повинен був збудувати житловий будинок, літню кухню, гараж і погріб. Відповідно до акту від 28.06.1955 р. комісією зроблено технічний огляд житлового будинку, збудованого [PERSON] та встановлено, що домоволодіння придатне до заселення. Згідно довідки Міського бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу від 26.01.1959 р., домоволодіння [ADDRESS], зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON]. Після завершення будівництва, [PERSON] проживав у вказаному домоволодінні разом зі своєю сім'єю - дружиною [PERSON], сином [PERSON], та дочкою [PERSON]. Згідно технічної документації Міського бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу від 18.06.1976 р., домоволодіння [ADDRESS], складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., господарських споруд : сараю «Б», погребу «В», водоколонки І, замощення ІІ, забору № 1. 21.08.1975 р., [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. Власного житла у них не було, тому після реєстрації шлюбу, позивач разом з дружиною проживали в домоволодінні [ADDRESS]. [INFO] р. померла [PERSON], [INFO] р. помер [PERSON], а [INFO] р. помер і [PERSON]. Після їх смерті, з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. В листопаді 1993 р. на підставі ордеру на право зайняття житлового приміщення, виданого виконавчим комітетом Жовтневої ради народних депутатів м. Кривого Рогу, дружина позивача - [PERSON], отримала квартиру [ADDRESS] в Жовтневому районі м. Кривого Рогу. Після вселення в квартиру, 03.12.1993 р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували своє місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], за домоволодінням [ADDRESS], доглядали [PERSON] та [PERSON], а з липня 2005 р. стали там постійно проживати. [INFO] померла [PERSON], після її смерті, [PERSON] продовжує постійно проживати у вказаному домоволодінні, тобто фактично відкрито та безперервно володіє домоволодінням до теперішнього часу протягом більш ніж 10 років. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані сторонами відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України і вони свідчать про те, що [PERSON] добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - більше ніж десять років, тому набув право власності на це майно за набувальною давністю. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Тому, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved