Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

14.03.2016 року заявник звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту народження дитини, в обґрунтування якого зазначила наступне. Заявниця є матірю [PERSON], який народився 01.05.2015 року в м. Луганську, Луганської області, Україна, перша за рахунком, живонароджена. У відділі державної реєстрації актів цивільного стану отримати свідоцтво про народження дитини заявниця не має можливості, оскільки факт народження відбувся на тимчасово непідконтрольній території України, на якій не має змоги отримати відповідний медичний документ, який може бути прийнятий відділом РАЦС для здійснення реєстрації народження відповідно до ст.13 Закону України «Про держану реєстрацію актів цивільного стану». На підставі викладеного, просить суд встановити факт народження [PERSON], м. Луганськ, Луганської області, Україна, матрю якого є [PERSON], [INFO], громадянка України, яка проживає за адресою: м. Луганськ, кв. Шевченко 20/53; батьком якого є [PERSON], громадянин України (відомості вказані відповідно до ч. 1, ст. 135 Сімейного Кодексу України). Заявник в судове засідання не зявився, до початку слухання справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності заяву підтримує в повному обсязі. Представник відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не прибув, до початку слухання справи по суті надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заяви не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у заявниці [PERSON] 01.05.2015 року в Луганському перинатальному центрі народився син [PERSON], про що було видане медичне свідоцтво про народження № 182 від 21.01.2016 (дублікат). Вищезазначене медичне свідоцтво про народження, видане органом, який знаходяться на тимчасово непідконтрольній Українській владі території, тобто є недійсними та не створює правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі, а тому заявниця позбавлена права реалізувати свої права, зокрема отримати свідоцтво про народження, тощо. \~\~\~\~ У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За ст. 259 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. \~\~\~\~ Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Факт народження дитини заявницею 01.05.2015 р. у м. Луганську підтверджується медичним свідоцтвом про народження №182 від 21.01.2016р., оригінал якого надано до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги викладені заявницею обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки встановлення факту народження дитини [PERSON] надасть заявниці право проведення державної реєстрації народження доньки на території України, яка контролюється державними органами. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення фікту смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved