Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

13.11.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житлом в будинку, щорозташований за адресою: [ADDRESS] , із зняттям його з реєстрації в даному домоволодінні, яке належить їй на праві приватної власності. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Гураш М.В. позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув. Про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний факт стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 187328454 від 04.11.2019 року та технічним паспортом від 29.10.2019 року на вказаний житловий будинок (а.с.7,8-9). На даний час в належному позивачу житловому будинку, зареєстровані: позивач [PERSON] , [INFO] , її дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , тобто відповідач по справі, онуки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Переріслянською сільською радою ОТГ Надвірнянського району, Івано-Франківської області від 11.11.2019 року за № 814 (а.с.6). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.05.2019 року шлюб між дочкою позивача [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] розірвано (а.с.10). Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Переріслянської сільської ради ОТГ, вбачається, що в господарстві [PERSON] зареєстрований її зять [PERSON] , який з вересня 2018 року там не проживає (а.с.5). В судовому засіданні перевірено, що реєстрація відповідача у належному позивачу домоволодінні створює перешкоди [PERSON] щодо розпорядження вказаним майном, зокрема вона не може належним чином оформити державну субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, тощо. Крім того, відповідач не оплачує комунальних послуг, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті, що порушує права позивача як власника житлового будинку. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] , показання якої логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Отже, судом достовірно встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу - [PERSON] . Доведено також і ту обставину, що в даному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який не проживає у ньому без поважних причин з вересня 2018 року, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті. Реєстрація відповідача у вказаному житловому будинку створює незручності для позивача у здійсненні користування будинком. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку у відповідності ст.405 ЦК України. Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що протягом тривалого часу відповідачем не вживалися будь-які заходи для збереження за собою права на користування житлом, а тому він втратив на нього право, оскільки тривала відсутність сталася без поважних на те причин. З огляду на всі зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.391, 405 ЦК України та

Outcome: approved