Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

13.11.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 175, в будинку № 10-б по проспекту Корабелів у місті Миколаєві. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй [PERSON] належить на праві власності квартира № 175, яка розташована у будинку № 10-б по проспекту Корабелів у місті Миколаєві. В належному позивачу житловому приміщенні зареєстровані, але понад один рік не проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] Відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні з листопада 2014 року не сплачують комунальні послуги, не підтримують приміщення у належному стані, перешкод для проживання відповідачів позивач не створює, останні за власним бажанням та з власної волі не проживають за місцем своєї реєстрації. Особистих речей відповідачів в будинку не має. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач, в судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, повідомлені своєчасно та належним чином в судове засідання не зявилися, про причини неявки до суду не повідомили, заперечень проти задоволення позову не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, взявши до уваги заяву позивача, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира № 175, яка розташована у будинку № 10-б по проспекту Корабелів у місті Миколаєві. В належному позивачу житловому приміщенні зареєстровані, але понад один рік не проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] Відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні з листопада 2014 року не сплачують комунальні послуги, не підтримують приміщення у належному стані, перешкод для проживання відповідачів позивач не створює, останні за власним бажанням та з власної волі не проживають за місцем своєї реєстрації. Особистих речей відповідачів в будинку не має. Згідно довідки КП ДЄЗ Корабел від 10.10.2017 року № 2682, відповідач [PERSON], [INFO], в спірній квартирі зареєстрований з 21.11.2014 року, а відповідач [PERSON], [INFO], в спірній квартирі зареєстрована з 20.11.2014 року. Також, посадовою особою КП ДЄЗ Корабел, був посвідчений Акт про не проживання громадян [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS], про що підписалися сусіди, мешканці квартир № 143,153,170 по проспекту Корабелів, будинку № 10-б в місті Миколаєві. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них ( ст. ст. 379, 380 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 405 Цивільного Кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сімї без поважних причин більше одного року. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад один рік, без поважних на то причин і за особистим рішенням, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України, в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved