Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

14.02.2020 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі -\~Лікарня) Коваленко В.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] на підставі положень\~Закону України «Про психіатричну допомогу». В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] був госпіталізований до Лікарні 14.02.2020 року о 01-35 год. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем БШМД № 204 Нестеренко, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від поліцейського роти № 5 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядового поліції Р. Вольоса. На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікаремпсихіатром [PERSON] , який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 14.02.2020 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, внаслідок якого відсутнє усвідомлення психічної хвороби, немає критичного ставлення до своєї поведінки та агресивності, які обумовлені порушеннями мислення, волі та емоцій, що спричиняє суспільну небезпеку (злобний, дратівливий, агресивний, мовно рухово збуджений, проявляє вербальну і фізичну агресію, погрожує вбивством матері). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 17.02.2020 року на 13 годин 50 хвилин, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). У судовому засіданні представник Лікарні лікар-психіатр Кольцова Г.Г. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що станом на час розгляду справи [PERSON] продовжує представляти небезпеку для себе та оточуючих. Пояснила, що його лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Заперечувала можливість амбулаторного лікування [PERSON] . Також зазначила, що це повторна госпіталізація [PERSON] до Лікарні. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник\~ [PERSON] -\~адвокат Літвінова О.Б. в судовому засіданні не заперечувала проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Зазначив, що не вважає себе хворим, працює в сфері торгівлі, в нього є автомобіль, який зламала його матір. Він просив її відшкодувати завдану шкоду. 13.02.2020 року він слухав музику, до нього приїхали співробітники поліції, які викликали лікарів. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається із супровідного листка № 493/204, [PERSON] 14.02.2020 року був доставлений до Лікарні бригадою швидкої медичної допомоги з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з попереднім діагнозом: шизофренія. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 21/1107 від 14.02.2020 року, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розвитку з симптомами шизофренії, внаслідок якого представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (злобний, дратівливий, агресивний, мовно рухово збуджений, проявляє вербальну і фізичну агресію, погрожує вбивством матері). Потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». З вказаного акту також вбачається, що [PERSON] вперше захворів у 2017 році, коли проявив агресію під час сімейного скандалу. Тоді відзначалася агресія, безсоння, маячні ідеї, порізав дроти, у зв`язку з чим був госпіталізований у відділення первинного епізоду. Після виписки рекомендації не приймав, оскільки вважав себе здоровим. Погіршення стану впродовж 2-х тижнів - перестав спати, став говорити, що мати це голограма, демон, вимагав документи, що підтверджують спорідненість, постійно дивився на лічильник, став агресивним, закривав матір в кімнаті, поміняв замок, не пускав матір додому, нескінченно включав і вимикав рубильник, чув якісь звуки, став «як звір», щоб заглушити звуки на повну потужність включив музику з негативним змістом пісень. Перебував на лікуванні у 14 п/в Лікарні № 3 з 12.11.2018 року по 11.01.2019 року, у зв`язку з небезпекою для себе і оточуючих. Напередодні госпіталізації до Лікарні був мовно рухово збуджений, виявляв агресивні тенденції до оточуючих, матері, погрожував вбивством. Частиною другою\~ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно\~ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, а також його неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, та необхідності лікування [PERSON] виключно в стаціонарних умовах. Доводи [PERSON] щодо відсутності підстав для госпіталізації суд не може визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Так, вказані доводи спростовуються пояснення представника Лікарні, даними акту психіатричного огляду особи. У суду відсутні підстави ставити під сумнів компетенцію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, та потребує в зв`язку з цим стаціонарного лікування. Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку.

Outcome: approved