Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №37 будинку №24 по вул. Тимірязєва в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. 13.08.2014 року від представника позивача надійшла змінена позовна заява в якій вона доповнила позовні вимоги вимогою про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншої житлової площі. Заочним рішенням Тенівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2015 року дану позовну заяву було задоволено в повному обсязі. 19.04.2016 року ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області скасовано заочне рішення Тенівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2015 року та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2013 року, є власником квартири [ADDRESS]. Дана квартира перейшла до позивача за заповітом від його баби [PERSON], померлої 26.03.2011 року. В даній квартирі баба позивача за життя і проживала, а з 2006 року разом із нею проживав та був зареєстрований її син [PERSON] відповідач по справі, якій і досі залишився проживати в [INFO]. На теперішній час позивач має намір продати зазначену квартиру, але не може це зробити, оскільки там проживає відповідач [PERSON], який не визнає будь-яких прав позивача на квартиру, нікого в квартиру не допускає, та ігнорує всі прохання позивача виїхати з квартири та знятись з реєстраційного обліку. Своїми діями відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні його власністю, що позбавляє остатнього права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, котрим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №37 будинку №24 по вул. Тимірязєва в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, знявши [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншої житлової площі. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомленийу встановленому законом порядку. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву про перенесення судового засідання призначеного на 28.04.2017 о 11.00 год. на іншу дату у звязку з її зайнятістю в іншому процесі. У звязку з тим, що адвокат [PERSON] не надала жодних доказів зайнятості в іншому процесі та для забезпечення розумних строків розгляду справи відповідно до ст.157 ЦПК України, суд вважає необхідним визнати причину неявки представника відповідача адвоката [PERSON] неповажною та за можливе провести розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача [PERSON] Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7-9). У вищевказаній квартирі зареєстрований його дядько [PERSON] відповідач по справі, (а.с.11). На теперішній час позивач [PERSON] має намір продати зазначену квартиру, але не може це зробити, оскільки відповідач [PERSON], всіляко чинить перешкоди у реалізації права власності позивача на належну йому квартиру, зокрема вільно володіти, користуватися та розпоряджатись своїм майном, відповідач нікого в квартиру не допускає, та ігнорує всі прохання позивача виїхати з квартири та знятись з реєстраційного обліку. Згідно ст.ст.317, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст.116, 157 ЖК України, членів сім'ї власника квартири може бути виселено у випадку, якщо вони роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника житла провадиться без надання іншого жилого приміщення. Оскільки відповідач [PERSON] всіляко обмежує позивача [PERSON] у здійсненні його права власності на належну йому квартиру [ADDRESS], не допускає позивача до квартири, чим своїми діями робить неможливим проживання позивача з ним в одній квартирі, в добровільному порядку не хоче висилитись та знятись з реєстраційного обліку, тому суд вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №37 будинку №24 по вул. Тимірязєва в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншої житлової площі. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] не підлягають задоволенню, оскільки відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення. Також на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути накористь позивача [PERSON] 243,60 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. На підставі ст.ст.317, 321, 391 Цивільного Кодексу України, ст.ст.116, 150, 157 Житлового Кодексу України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial