Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

13.04.2018 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на її користь на особисте утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову вказувала, що з липня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач в кінці лютого 2018 року залишив сім'ю, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, в даний час вона не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому також потребує матеріальної допомоги. 15.05.2018 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В поданій заяві від 07.08.2018 року зменшила позовні вимоги, просила в частині стягнення аліментів на її особисте утримання стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Від спільного життя сторони по справі мають дочку [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї № 45 від 11.04.2018 року виданої виконкомом Фесюрівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], яка зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Відповідно довідки від 11.04.2018 року № 07-38/139 виданої Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області Управлінням соціального захисту населення, [PERSON] призначено допомогу при народжені дитини на дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Так, статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 5 та ч. 6 ст. 84 СК України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як закріплено в ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відзив на позовну заяву та докази, які б спростовували викладені в позові обставини відповідач суду не надав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнення з відповідача аліменти на особисте утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved