Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

12 вересня 2017 року начальник філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» С.В. Яківчик звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], в якій просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором в розмірі 10508,38 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 березня 2011 року між АТ «Ощадбанк» (далі - позивачем) та [PERSON] (далі - відповідачем) укладено договір № 2625850129798/02-Д про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (далі - договір). Відповідно до п. 1.1.4 Договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 5700,00 грн. з відсотковою ставкою 24.00% річних на строк дії картки. Позивачем всі зобов'язання за договором були виконані належним чином та відповідачу був наданий кредит. Відповідно до п. 3.3 Договору відповідач зобов'язався щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітом або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим днем згідно з договором. Відповідач зобов'язався погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії БПК та не продовжувати її дії на новий строк, звільнення клієнта, відмови клієнта від отримання заробітної плати. На теперішній час відповідачем не виконані зобов'язання, відповідно до договору, у зв'язку з чим перед позивачем виникла заборгованість. Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 2625850129798/02-Д від 21.03.2011 року, яка станом на 04.07.2017 рік складає 10508,38 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з заявою, про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання належним чином була повідомлена, про поважні причини своєї неявки доказів не надала та не подала відзив на позовну заяву. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 березня 2011 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 2625850129798/02-Д про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, на умовах якого банком було відкрито останній картковий рахунок [NUMBER] в гривнях для обліку по ньому коштів до запитання і здійснення операцій за платіжною карткою на умовах договору та відповідно до нормативних актів Національного банку України, правил МПС та тарифів за послуги банком. Для користування Картрахунком Банком було оформлено та видано клієнту [PERSON] платіжну картку. 13 березня 2013 року АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 2625850129798/02-Д від 21.03.2011 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою, на у мовах якого клієнту відкривається поточний рахунок в гривнях на умовах тарифного пакету «Зарплатний». Згідно п. 1.1.4 Додаткового договору № 1 від 13.03.2013 р., банк встановив Кредитну лінію у сумі 5700,00 грн., строк дії Кредиту встановлено на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий Кредит подовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 24,00 % процентів річних і сплачується щомісячно.Процентна ставка за Несанкціонованим овердрафтом складає 35% процентів річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 процентів річних. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом грейс - періоду складає 0,001 процентів річних. Відповідно до п. 1.1.4 та 6.1.2 Договору № 2625850129798/02-Д від 21.03.2011 року, [PERSON] зобов'язалась щомісячно повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за кредитом, сплачувати інші фінансові зобов'язання, передбачені договором. В результаті порушення відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань зі сплати кредиту станом на 04.07.2017 року виникла заборгованість по кредиту перед позивачем: заборгованість за основним боргом - 5683,63 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 2403,19 грн.; інфляційне збільшення заборгованості - 2070,47 грн.; 3% річних від простроченої суми - 351,09 грн. Всього заборгованість відповідача перед АТ «Ощадбанк» становить 10508,38 гривень. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі наведеної норми, зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, позивачем за період з 04.10.2013 р. по 04.07.2017 р. нараховані та заявлені до стягнення інфляційні втрати від простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2070,47 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 351,09 грн., що підтверджується розрахунком. Вирішуючи питання щодо стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, суд враховує висновки, викладені у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюванню чи на захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З цих підстав, аналізуючи в сукупності наведені вище обставини, враховуючи відсутність відзиву з запереченнями проти позовних вимог, судом встановлено порушення інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, які підлягають до захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором № 2625850129798/02-Двід 21.03.2011 року, яка станом на 04.07.2017 рік складає 10508,38 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 5683,63 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 2403,19 грн.; інфляційне збільшення заборгованості - 2070,47 грн.; 3% річних від простроченої суми - 351,09 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, в користь позивача з відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі, зокрема 1600,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 318714926 від 18.08.2017 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved