Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

13.03.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON], Чернігівської філії ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «ОТП Банк» про визнання правочинів недійсними(а.с.2-4), мотивуючи вимоги наступним. 27.11.2013 р. вона підписала з [PERSON] договір про виготовлення вікон та кредитний договір - з ПАТ «ОТП Банк» про, начебто, отримання нею споживчого кредиту на суму 8089,76 грн. Ці договори є недійсними з підстав введення її в оману стосовно обставин, що мають істотне значення - обман з приводу суми місячної сплати за договором підряду, обман в частині отримувача плати, обман при підписанні кредитного договору та договорів, які забезпечують виконання кредитного договору. З приводу зазначеного обману вона звернулась до міліції, порушено відповідне кримінальне провадження за ознаками шахрайства. Вона не домовлялась з [PERSON] про сплату за договором банку; не домовлялась з банком про отримання кредиту і не спілкувалася з представниками банку з приводу якихось домовленостей. Посилаючись на ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України просила: визнати недійсним договір між нею та ФОП [PERSON] від 27.111.2013 р. про виконання робіт з виготовлення та доставці металопластикової продукції, місце підписання в якому зазначене - м. Чернігів; визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 2006900730 від 27.11.2013 р. між нею та ПАТ «ОТП Банк». В ході розгляду справи, 24.04.2014 р., було уточнено, що по-батькові відповідача ФОП [PERSON] - «Анатольович»; та позивачка вказала, що не юридична особа - Чернігівська філія ПАТ «ОТП Банк» також повинна бути відповідачем по справі. В судовому засіданні позивачка позов(а.с.2-4) підтримала за вимогами, в ньому викладеними, та пояснила, що також уклала договори добровільного страхування життя і добровільного страхування держателя кредитної карти. Відповідач ФОП [PERSON], представники відповідачів: Чернігівської філії ПАТ «ОТП Банк» і ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку, зокрема, відповідач ФОП [PERSON] - через оголошення у пресі. Представник ПАТ «ОТП Банк» надав письмові заперечення. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2013 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір, згідно якого, зокрема, останній зобов'язується виконати роботи по виготовленню та доставці позивачці металопластикової конструкції; вартість виробу становить 6524 грн.(а.с.5). Також 27.11.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] були укладені договори: - про надання споживчого кредиту № 2006900730, відповідно до якого остання отримала кредит, зокрема, на придбання товару у ФОП [PERSON] у розмірі 6524 грн., на придбання послуг зі страхування у ПАТ «Страхова компанія «СК Уніка життя» - 1565,76 грн., загальна сума кредиту 8089,76 грн., строком 24 місяці, з розміром процентної ставки - 0,01 % річних; - добровільного страхування держателя кредитної картки 06/08/2006900730; - добровільного страхування життя № 04/01/02/2006900730(а.с.9-10,11-12,13-14). 03.12.2013 р. [PERSON] зверталась з письмовими заявами: до начальника УБОЗ УМВС України в Чернігівській області про визнання договорів недійсними; до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору недійсним та його розірвання; до ПАТ «Страхова компанія «Кардіф» про визнання договору недійсним та його розірвання(а.с.15-17). На вказані звернення отримала письмові відповіді(а.с.18-19,20,22). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, зокрема, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачка 27.11.2013 р. підписала вказані чотири правочини, в тому числі і два спірні правочини. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Стаття 215 ЦК України визначає підстави недійсності правочину. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування; сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним; істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням; помилка щодо мотивів правочину немає істотного значення, крім випадків, встановлених законом; у разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки; сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Згідно вимог ст. 230 ЦК України суду не доведено допустимими доказами наявності правових підстав для визнання спірних правочинів недійсними. Крім того, не юридична особа - Чернігівська філія ПАТ «ОТП Банк» не є належним відповідачем по справі. У зв'язку з повною відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed