Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

14.12.2018 позивач Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до суду із позовною заявою, яку уточнено заявою представника останньої від 13.03.2020, в якій просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за договором кредиту-поруки №304/1 від 06.08.2008 в сумі 88047, 59 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.08.2008 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником [PERSON] , поручителями [PERSON] та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 304/1, згідно з яким позичальником отримано кредитні кошти 50000 грн. (річний процент 45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 36 місяців, з 06.08.2009 по 05.08.2011. Зазначає, що згідно з даними карточки платежів по гривневому кредиту за договором кредиту-поруки № 304/1 від 06.08.2008 останній платіж по кредиту був здійснений 27.01.2009 в сумі 600 грн. (залишок заборгованості по відсотках 2369,58 грн.) Кредитна заборгованість станом на 05.08.2011(на планову дату закриття) згідно з договором кредиту-поруки № 304/1 від 06.08.2008 становить 88047,59 грн., з яких: по тілу кредиту\~40144, 34 грн., по відсотках за користування кредитом\~47903,16 грн. Вказує, що відповідачі свої зобов`язання перед позивачем не виконали. Зауважує, що за умовами договору кредиту-поруки № 304/1 від 06.08.2008 сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності (п.8.1). Позичальник та поручителі були ознайомлений з умовами договору кредиту-поруки № 304/1 від 06.08.2008 і згодні із умовами надання кредиту. В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна заява останньої про розгляд справи без її участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Судом встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, а також зустрічного позову. Окрім цього, відповідачі повідомлялися про наявність справи за його участі в провадження суду, шляхом розміщення відповідного повідомлення на вебпорталі Судова влада України. Враховуючи те, що відзиву відповідачами до суду подано не було, повідомлення від останніх про причини неявки до суду не надходили, зі згоди представника позивача, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 27.12.2018 відкрито провадження за вищевказаним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 24.12.2019 ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін на з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 03.11.2020 провадження у справі закрито в частині солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.08.2008 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником [PERSON] , поручителем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 304/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 50000 грн. (річний процент 45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 36 місяців, з 06.08.2009 по 05.08.2011. У забезпечення виконання вищевказаного договору між позивачем та позичальником [PERSON] , згідно з умовами договору кредиту-поруки № 304/1 від 06.08.2008, позичальником [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язані в повному обсязі солідарно перед позивачем за своєчасне та повне виконання позичальником свого обов`язку за договором. Згідно з п. 5.1 договору кредиту-поруки поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Відповідно до п. 8.1. договору кредиту-поруки сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Згідно з наданої позивачем карточкою платежів по договору кредиту-поруки № 304/1 від 06.08.2008 останній платіж на погашення заборгованості вчинений відповідачкою [PERSON] 27.01.2009 в сумі 600 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 05.08.2011 (планову дату закриття) по договору кредиту-поруки № 304/1 від 06.08.2008 становить 88047, 59 грн., з яких: по тілу кредиту\~40144,34 грн., по відсотках за користування кредитом\~47903,16 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що відповідачка [PERSON] як позичальник належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту з відповідачки [PERSON] як позичальника на користь позивача відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 711/6227/14-ц. Суд приймає до уваги уточнені позовні вимоги, подані представником позивача заявою від 13.03.2020, оскільки такі розраховані станом на 05.08.2011 планову дату закриття за договором кредиту-поруки № 304/1 від 06.08.2008 Тож до стягнення з відповідачки [PERSON] як позичальника підлягає заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 47903,16 грн., яка розрахована станом на 05.08.2011 за процентною ставкою 45 % на рік. Таким чином, загальний розмір заборгованості за договором кредиту-поруки становить 88047,59 грн., з яких: 40144,34 грн. заборгованість по тілу кредиту; 47903,16 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Разом з тим, згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою. Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. ст. 598, 599 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 5.1 договору кредиту-поруки № 304/1 від 06.08.2008 поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, збитків у тому числі упущеної вигоди) терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Поручителями за зобов`язаннями позичальника відповідачки [PERSON] у розглядуваному договорі є [PERSON] та [PERSON] , щодо стягнення заборгованості з останньої, провадження закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Беручи до уваги, що строк дії поруки є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються (преклюзивний строк), зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі, застосування судових заходів захисту права, кредитор вчиняти не може. Позивач пред`явив вимогу (позов) зокрема й до поручителів 14.12.2018, тобто після спливу строку дії поруки. Порука відповідачів (поручителів) припинилася 06.08.2018, що є самостійною і достатньою підставою для відмови в позові до поручителів. Підстави для відповідальності поручителів за зобов`язаннями позичальника відсутні, виходячи зі змісту п. 5.1 договору кредиту-поруки, оскільки позов поданий не в межах строку дії договору, а відтак, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості слід відмовити. Зважаючи, що при зверненні до суду судовий збір позивачем не сплачено, такий відстрочено за ухвалою суду від 27.12.2018 до ухвалення судом рішення по справі, відповідно до вимог\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762 грн. (яка підлягала сплаті при зверненні до суду з позовом) на користь держави з відповідачки.

Outcome: partial