Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

14 січня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення донькою вісімнадцятиріччя до [INFO] та на її утримання в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення донькою триріччя до [INFO] . \~ \~ \~ \~Позивач мотивує свої вимоги тим, що з 2018 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] , яка за взаємною згодою проживає з нею. Протягом сімейного життя з`ясувалось, що вони мають різні погляди на життя, несумісні характери, почуття любові та поваги один до одного, що і стало причиною розриву. Відповідач проживає окремо рік, сумісного господарства не ведуть. Відповідач працюючи ФОП « [PERSON] » матеріально доньку підтримує недостатньо, проте щомісяця потрібна значна сума грошей, а на підтримку матері нічого не надає. Відповідач піклуванням та забезпеченням доньки не займається, інших утриманців немає, працездатний, а тому вважає, що він може сплачувати необхідний розмір аліментів. Ухвалою від 23 січня 2020 року відкрито провадження у справі, встановлено порядок розгляду в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання. 02 квітня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі. 23 березня 2020 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, шляхом подання електронної форми звернення громадян, в якій зазначає що просить розлучити його без його участі у суді м. Одеса, в зв`язку з карантином введеним на території України. З заявою позову погоджується. 12 червня 2020 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, шляхом подання електронної форми звернення громадян, в якій зазначає що просить розлучити його без його участі у суді, в зв`язку з перебуванням на заробітках. З позовом погоджується. Відзив на позов не подавався. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що з грудня 2019 року, вони проживають окремо, сім`я розпалась, дитина проживає з нею, а відповідач надає кошти на утримання дитини у розмірі 4000 гривень, але цього недостатньо. При цьому, просила присудити їй аліменти з дати винесення рішення суду, оскільки до цього відповідачем надавались кошти. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликаний, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази по справі, знаходить позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Так, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2018 року, про що свідчить актовий запис № 966, зроблений Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Позивач після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ), яка проживає з матір`ю та залишаються проживати з нею після розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, почуття любові та поваги втрачено, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору не існує. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливе, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правовідносини між сторонами регламентовані нормами\~Глави 15 Сімейного кодексу України\~у випадку обов`язку батька сплачувати аліменти на користь матері на утримання дитини та нормами\~Глави 9 Сімейного кодексу України\~у випадку обов`язку батька сплачувати аліменти на користь матері на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч. 5 ст.\~183\~СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , актовий запис № 666 зроблений 22.08.2018 [INFO] . Її батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] , які на той час перебували у зареєстрованому шлюбі. Суд, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що доказів, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 \~років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня (відповідно 50% від прожиткового мінімуму складають 889,5 грн., 929,5 грн., 960,5 грн. щомісячно). Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Так, держава визнає захист прав і свобод дитини одним з пріоритетів своєї політики та гарантує дитині рівень життя, необхідний для гармонійного розвитку. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тобто, положення даної статті свідчать про те, що пріоритетним для суду під час здійснення правосуддя є ефективний захист прав, свобод та інтересів осіб. Враховуючи, визначені законом обставини при визначенні розміру аліментів, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення нею повноліття щомісячно і задовольняє їх. Крім того, відповідно до ч.2\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідачем не заперечується факт проживання дитини разом з матір`ю, а протилежне судом не встановлено. Таким чином, що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд, дослідивши надані докази та вивчивши обставини справи, вважає за можливе їх задовольнити. В порядку ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Також суд вважає можливим стягувати аліменти з дати винесення рішення, враховуючи думку позивача та її пояснення, що відповідач надавав кошти на утримання дитини. При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved