Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

13 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Будівельно монтажна фірма «Азовстальбуд» (надалі - ПАТ «БМФ «Азовстальбуд») про стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. В обгрунтування позову, з урахуванням уточнень від 08.09.2016 року зазначив, що він з 07.11.2005 року по 27.03.2015 рік працював на ПАТ «БМФ «Азовстальбуд», що підтверджується копією трудової книжки та наказами по підприємству про прийняття та звільнення його з роботи. З грудня 2014 року Відповідач майже не виплачував заробітну плату. 27.03.2015 року, під час його звільнення, Відповідач не провів з ним повний розрахунок. 27.04.2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області було прийнято рішення, яким стягнуто з Відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 11637,71 гривень, без утримання з цих сум податків і зборів. Відповідач сплатив остаточно зазначену суму 09.06.2016 року. Посилаючись, зокрема на ст.ст.116-117 КЗпП України, просив суд: стягнути з Відповідача на його користь середній заробіток за затримку проведення розрахунку при звільненні за період з 28.03.2015 року по 09.06.2016 року в розмірі 76926,87 грн. Відповідач ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» письмових заперечень проти позову, до видалення суду до нарадчої кімнати, не подало. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечували. Представник ПАТ «БМФ «Азовстальбуд», в судове засідання також не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, хоча про місце, день та час судового розгляду справи, ПАТ «БМФ «Азовстальбуд»було повідомлено належним чином, заяву про розгляду справи за відсутності представникп ПАТ «БМФ «Азовстальбуд»до початку судового засідання до суду також не надходила. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 07 листопада 2005 року по 27 березня 2015 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд». Доказів того, що на момент звільнення позивача [PERSON], з ним було проведено остаточний розрахунок по заробітній платі, суду не надано. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27.04.2016 року, яке набрало законної сили 26.05.2016 року, з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на користь [PERSON] була стягнута заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 11637,71 грн. Згідно виписку по особовому рахунку [PERSON] від 29.06.2016 року, заборгованість по заробітній платі в розмірі 11637,71 грн. відповідно до вищевказаного рішення суду, остаточно була погашена 09.06.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частина 1 ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З розрахунку позивача [PERSON] вбачається, що кількість робочих днів з 28.03.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 року по 09.06.2016 року становить 192 та 109 днів відповідно, а загалом складає 301 день. Судом встановлено, що вказаний розрахунок робочих днів узгоджується з листом Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» та листом Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 р. №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», отже приймається до уваги судом як обгрунтований. В той же час, суд вважає, що період часу затримки з виплати заборгованості по заробітній платі становить 300 робочих днів, тобто з 28.03.2015 року по 08.06.2016 року, оскільки день фактичного розрахунку було проведено 09.06.2016 року. Суд виходить з того, що середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Зокрема, враховуючи положення абз. 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку, у даному випадку середньомісячна заробітна плата має обчислюватись виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата (день звільнення працівника з роботи). Під час судового розгляду, судом за заявою позивача, від ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» були витребувані наступні докази: довідка розрахунок про розмір середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до законодавства, наказ про звільнення [PERSON], обхідний лист та відомості щодо отримання ним трудової книжки. Проте, вказана ухвала суду ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» виконана не була. У звязку з цим, враховуючи положення ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України та розумні строки розгляду справи, суд приймає до уваги копію довідки ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» від 25.04.2015 року №08/074, відповідно до якою, середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 5111,42 грн. Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два повних робочих місяця, які передували дню звільнення становить 255,57 грн. (5111,42/20), оскільки у січні 2016 року 19 робочих днів; у лютому 2016 року 21 робочий день, тобто середня кількість робочих днів за два місяця становить 20 ((19+21)/2). Таким чином, сума середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 76671,00 грн. (255,57 х 300), отже позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Частина 3 ст.88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 766,71 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial