Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

12 січня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 29 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на вищевказаному сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобовязаний слідкувати за витрати тами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконував належним чином, виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 25171,60 грн., з яких: 915,95 грн. заборгованість за кредитом, 19080,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1174,84 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610, 615, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України, вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку, просить справу розглядати в порядку спрощеного провадження. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак подав письмову заяву, в якій посилаючись на свій незадовільний стан здоровя, просить зменшити розмір пені, штрафних санкцій та просить розгляд справи провести у його відсутність. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом нарахованих на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою (а.с.7). Крім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток (різних видів), що запропоновані у Анкеті-заяві (а.с.8). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а.с.9-32). Однак відповідачем умови договору не виконувались належним чином, у звязку з чим станом на 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 25171,60 грн., з яких: 915,95 грн. заборгованість за кредитом, 19080,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 671,81 грн. штраф (процентна складова) (а.с.6). \~ \~ Розрахунок заборгованості в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом, наданий Банком, відповідачем не оспорююється. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором та іншими документами, які містяться в матеріалах даної цивільної справи, а тому є підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за сумою кредиту 915,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 19080,81грн. Водночас, суд вважає необґрунтованою суму нарахованої Банком пені (неустойки) в сумі 17553,16 грн., та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 671,81 грн. штраф (процентна складова) виходячи з наступного. Так, п. 2.1.1.12.6.4 Договору визначено, що в разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафта чи його частини понад 20 днів весь кредит (овердрафт) вважається простроченим та нараховується з дати переводу кредиту ( овердрафту) переводиться в статус прострочених боргових зобовязань відповідно до п.п.2.1.1.12.6.1. на залишок простроченої заборгованості боржник сплачує пеню у розмірі, визначеному п.п.2.1.1.12.6.1 діючих Правил. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так, з розрахунку вбачається, що Банком нарахована пеня у розмірі 3500,00 грн. (а.с. 6). Однак, враховуючи, що дана сума пені більш ніж в три рази перевищує суму заборгованості по тілу кредиту, суд вважає, що такий розмір пені значно перевищує розмір збитків, понесених Банком в звязку з несвоєчасним погашенням кредиту. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 3 вересня 2014 року у справі N6-100цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Суд вважає, що відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, і, у будь-якому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено ч. 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені з 3500,00 грн. до 500 грн., що є співмірним з сумою заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсоткам. Щодо стягнення з відповідача штрафів, передбачених п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 2.1.17.6 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що в свою чергу узгоджується з правовою позиціє викладеною в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15. Тому, вимога про стягнення з відповідача [PERSON] штрафів, передбачених п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1174,84 грн. штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача в частині стягнення тіла кредиту та заборгованості по сплаті відсотків, та частково про стягнення пені - порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом у сумі 915,95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 19080,81 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 500,00 грн., а всього заборгованість у розмірі 20496,76 грн. В іншій частині позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам (81% від заявленої суми) у розмірі 1427,00 грн.

Outcome: partial