Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

13 вересня 2018 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулась [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання на період навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті у розмірі 1/4 від його доходу, починаючи з 1 вересня 2018 року до 1 грудня 2019 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що позивач є дочкою відповідача, шлюб між її батьками розірвано в 2002 році. До її повноліття відповідач надавав нерегулярну допомогу на її утримання. На підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 15 січня 2015 року відповідач регулярно сплачував аліменти її утримання на період навчання до 1 червня 2018 року. На теперішній часу позивач навчається на 1 курсі факультету торгівлі та маркетингу у Київському національному торговельно-економічному університеті та здобуває ступінь вищої освіти «магістр» на денній формі навчання. Навчання та проживання у гуртожитку в м. Київ, а також проїзд один раз на місяць з м. Києву до м. Костянтинівка Донецької області потребує значних коштів. Проте батько добровільно матеріальної допомоги їй не надає, хоча має таку можливість. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, позивачу поновлено строк на подання заяви про зменшення позовних вимог. Представником позивача [PERSON] було зменшено розмір позовних вимог, а саме: стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] на період навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті у розмірі 1/8 від його доходу, починаючи з 1 вересня 2018 року до 1 грудня 2019 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Судом були роз'яснені наслідки вчинення вказаної процесуальної дії. На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у зв'язку з визнанням відповідачем позову. У постанові №12 від 2009 р. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи (п. 24). А в п. 13 зазначеної постанови наголошено, що визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком позивача [PERSON], [INFO]. Вказані обставини визнаються сторонами. Батьки позивача з 22 червня 1996 року перебували у шлюбі, що був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки, актовий запис № 167, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 22 червня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 11 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського районного управління юстиції Донецької області, копія якого долучена до матеріалів справи, шлюб було розірвано 11 вересня 1992 року, актовий запис № 53 складений відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського районного управління юстиції Донецької області. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на її утримання аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.11.2014 року до закінчення нею навчання, тобто до червня 2018 року, без врахування часу канікул. [PERSON] навчається на 1 курсі факультету торгівлі та маркетингу у Київському національному торговельно-економічному університеті та здобуває ступінь вищої освіти «магістр», на денній формі навчання, термін навчання закінчується в грудні 2019 року, що підтверджується довідкою № 613 від 07 вересня 2018 року. Позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], що підтверджується паспортними даними громадянина України. Судом оглянуті квитанції № 0.1.1116141080.1 від 22.08.2018 р. про внесення плати за гуртожиток в розмірі 5200,00 грн. за 10 місяців навчального року, № 0.1.1072478902.1 від 28.06.2018 р. про оплату за послуги Інтернету, квиток на потяг з м. Костянтинівка Донецької області до м. Київ. Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.1, 2 ст. 182 СК України). В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти в розмірі однієї восьмої його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісяця, на час навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 13 вересня 2018 року. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved