Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

12 листопада 2018 року фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач, ФОП [PERSON]) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Луцька державна нотаріальна контора (далі - третя особа), про стягнення боргу у розмірі 37 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 листопада 2017 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір-заявка на перевезення вантажу від 08.11.2017 №08/11-1. За умовами даного договору позивач, як перевізник, взяв на себе зобов'язання надати послуги з перевезення вантажу за маршрутом м. Хюрт (ФРН) до м. Турійськ (Україна), а ФОП [PERSON], як експедитор, зобов'язувався оплатити дане перевезення вартістю 37 000,00 грн. Позивач вказує, що повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а саме у встановлені строки виконав перевезення, однак ФОП [PERSON] з ним не розрахувався за надані послуги. Позивач з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дізнався, що 24 січня 2018 року був внесений запис про припинення підприємницької діяльності [PERSON] В подальшому, зв'язавшись з телефонами [PERSON], він дізнався що останній помер. У березні 2018 року позивач пред'явив вимогу про погашення кредиторської заборгованості до відповідача, яка є спадкоємцем померлого [PERSON], а також до третьої особи. Посилаючись на вищевикладене, а також на положення ст.1282 ЦК України, позивач просить суд звернутися стягнення на майно відповідача, що одержано в натурі на користь позивача у розмірі 37 000,00 грн. в рахунок погашення боргу [PERSON], померлого у грудні 2017 року. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у письмовому відзиві від 17 грудня 2018 року просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки [PERSON] за свого життя договорів з позивачем не підписував, а у позивача відсутній оригінал відповідного договору. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В задоволенні позову просить відмовити. Третя особа пояснень щодо позову та відзиву не надавала, у письмовому клопотанні просить суд слухати справу за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Частиною другою статті 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. При цьому у частині шостій цієї є статті передбачено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Як слідує з матеріалів справи, відповідач заперечує існування підписного між позивачем та померлим ФОП [PERSON] письмового договору-заявки на перевезення вантажу №08/11-1 від 08 листопада 2017 року, копію якого надав позивач (а.с.8). У зв'язку з цим, судом пропонувалося позивачу надати оригінал вищеназваного письмового доказу. У відповідь, позивач у письмовій заяві від 06 лютого 2019 року зазначив, що в нього відсутній оригінал вказаного документу, а сам договір-заявка укладався шляхом листування електронною поштою. Однак на підтвердження обставин укладання договору між ФОП [PERSON] та позивачем суду не було надані будь-які письмові докази в оригіналі, або електронні докази, в тому числі переписка цих осіб засобами електронного зв'язку. Крім того відсутні відомості про підписання ФОП [PERSON] вказаного договору-заявки шляхом скріплення його електронним цифровим підписом (ЕЦП), щоб надавало йому силу письмового договору відповідно до положень Закону України «Про електронний цифровий підпис», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Оскільки сторона відповідача заперечує існування договору-заявки на перевезення вантажу №08/11-1 від 08 листопада 2017 року, а позивач на вимогу суду не надав оригінал цього договору, або інші докази, в тому числі електронні, які підтверджують його укладення в електронній формі із скріпленням ЕЦП сторін, суд дійшов висновку, що надана позивачем копія договору-заяви не може братися судом до уваги як доказ. Зважаючи на те, що відсутні письмові докази, які підтверджують взяття ФОП [PERSON] на себе зобов'язань із оплати послуг наданих позивачем (оригінал відповідного договору), слід дійти висновку про безпідставність позовних вимог. При цьому суд не бере до уваги інші документи, які надані позивачем, зокрема міжнародну товарно-транспортну накладну (CRM), податкову накладну, рахунок-фактуру, акт надання послуг (підписаний лише зі сторони позивача), оскільки вказані документи не підтверджують факт взяття на себе ФОП [PERSON] зобов'язання із сплати послуг позивача. У зв'язку з вищевикладеним, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed