Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

14.04.2021 заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки серії [NUMBER] від 22.01.1985. Свої вимоги обґрунтував тим, що він 22.01.1985 отримав трудову книжку серії [NUMBER] , титульний лист якої заповнено російською мовою. 10.04.2019 він звернувся до заінтересованої особи для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, однак йому було відмовлено через наявність розбіжності у зазначенні прізвища у паспорті « [PERSON] », а у трудовій книжці серії [NUMBER] від 22.01.1985 його прізвище російською мовою вказано як « [PERSON] ». Згідно експертного висновку № 056/949-m від 28.05.2020, виконаного Українським бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України, попри розбіжності в документах прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними. Не маючи іншої можливості захистити свої права та законні інтереси він вимушений звернутися до суду з даною заявою про встановлення юридичного факту належності трудової книжки. Ухвалою суду від 16.04.2021 відкрито провадження по справі і справу призначено до судового розгляду. Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до вимог ст.223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 22.01.1985, вбачається, що вона заповнена російською мовою на ім`я « [PERSON] », де зазначено прізвище заявника « [PERSON] », замість « [PERSON] », як це зазначено у паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 10.07.2000, українською мовою та російською мовою « [PERSON] » та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої ДПІ у Жовтневому районі м. Маріуполя (а.с.4, 4-зворотній бік, 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.05.1964 Кузнецовським с/РАГС Куйбишевського району Запорізької області, прізвище, ім`я, по-батькові заявника зазначені російською, як « [PERSON] » (а.с.5). Згідно довідки № 1016 про призвання на строкову службу, прізвище, ім`я та по-батькові заявника українською мовою зазначено, як « [PERSON] » (а.с.5). На підтвердження належності заявнику трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 22.01.1985, останнім надано до позову експертний висновок за № 056/949-m від 28.05.2020, з якого вбачається, що прізвище « [PERSON] », російською « [PERSON] » та « [PERSON] », російською « [PERSON] », попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.7). У квітні 2019 року заявник звернувся з заявою до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за призначенням йому пенсії за віком, але листом від 10.07.2019 за № 49, йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що в наданих ним документах, а саме трудовій книжці та паспорті містяться розбіжності в прізвищі, тому для встановлення факту належності останньому трудової книжки йому було запропоновано звернутися до суду (а.с. 8). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а наявність неправильно зазначених анкетних даних заявника перешкоджає органам Пенсійного фонду прийняти трудову книжку для обчислення такого стажу. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності трудової книжки, оскільки встановлення даного факту необхідне заявнику для призначення пенсії за віком та він позбавлений можливості підтвердити належність йому трудової книжки в інший спосіб. Таким чином, встановлення факту належності правовстановлюючого документу не пов`язане з вирішенням спору про право, а породжує для заявника юридичні наслідки, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved