Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

14.03.2018 року позивач [PERSON] звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуваючи у робочих стосунках із [PERSON], надала їй в борг кошти в сумі 143\~000 гривень. Остання написала розписку, якою зобовязувалася повернути борг в строк до 01.03.2018 року, але при настанні вказаного часу повернення боргу, повідомила про небажання виконувати грошове зобовязання, що зумовило звернутись позивача з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 143\~000 грн. та судові витрати понесені в ході судового розгляду справи. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно в установленому законом порядку, відзиву на позов не подала /а.с.25,26/. 13.04. 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положеннями ч.2 ст.1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним, зокрема і з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що узгоджується з вимогами положення ч.1 ст.1047 ЦК України. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику\~(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2018 року [PERSON] було написано розписку про отримання нею коштів від [PERSON] в сумі 143\~000 грн., в якій вона зобовязувалася повернути дані кошти в строк до 01.03.2018 року, але у визначений строк [PERSON] борг не повернула. Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, з огляду на ст.ст.77-88 ЦПК України, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов'язань за укладеним договором позики. Враховуючи беззаперечний факт укладення сторонами договору позики, суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з [PERSON] заборгованості за розпискою в сумі 143 000 грн. 00 коп. Крім того, оскільки відповідачем зобовязання за договором позики у добровільному порядку виконано не було і позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1430 грн 00 к. /а.с.1/, вказані витрати, з огляду на ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved