Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

13.12.2016 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Посилалась на те, що на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.06.2008 року відповідач зобов»язаний сплачувати на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 08.04.2008 року і до повноліття дитини. Однак відповідач з грудня 2011 року не сплачує аліменти та станом на 01.11.2016 року має заборгованість по аліментам у розмірі 28\~807.89 грн. Просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі, встановленому статтею 196 СК України, яка за період з грудня 2011 року по листопад 2016 року становить 9\~438 грн. 42 коп. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю, просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Не заперечував того, що він з грудня 2011 року не сплачує аліменти на утримання сина, однак просив зменшити розмір пені на половинупосилаючись на те, що він не спроможний сплачувати аліменти та пеню у такому розмірі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.06.2008 року відповідач зобов»язаний сплачувати на користь позивача на утримання сина, [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку ( доходу) , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 08.04.2008 року і до повноліття дитини. Виконавче провадження з приводу примусового стягнення аліментів з відповідача перебуває на виконанні в Київському ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області. Відповідно до довідки розрахунку Київського ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області починаючи з 13 грудня 2011 року по 01.11.2016 року відповідач аліменти не сплачував, має заборгованість по аліментам у розмірі 28 807.89 грн. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Механізм нарахування пені за прострочення сплати аліментів викладений в правових позиціях Верховного суду України ( справи № 6-1477цс15 від 03.02.2016 р., № 6-94цс15 та інші аналогічні справи). Позивач вірно вирахувала суму неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів за період з 13 грудня 2011 року по 01 листопада 2016 року. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз»яснено, що передбачена ст. 196 СК ( 2947-14 ) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідач просив суд вдвічі зменшити розмір неустойки , однак всупереч нормам ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів відсутності його вини у несплаті аліментів на утримання сина, а також доказів про його матеріальний та сімейний стан , який би давав підстави суду зменшити розмір неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів. Оскільки позовні вимоги судом задовольняються повністю, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved