Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

14 вересня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Марфін Банк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 27 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір №00520/RP про надання кредиту у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в сумі 68\~974,27 доларів США з терміном погашення до 24.03.2023 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом: 59\~000 доларів США на споживчі потреби, а також 9\~974,27 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених кредитним договором. 12.11.2010 року Відкрите акціонерне товариство «МОРСЬКИЙ [PERSON]» змінив своє найменування на [PERSON] акціонерне товариство «Марфін Банк». В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором іпотекодавці [PERSON], [PERSON] надали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №152 в будинку типу А-9 під номером будинку 39 «а», загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м. Відповідач [PERSON] умов договору не виконує, систематично порушує строки погашення кредиту, в звязку з чим станом на 10.09.2015 рік утворилася заборгованість, що становить 35 37,03 доларів США та 52\~387 грн. 25 коп. заборгованість по пені та штрафу, в звязку з чим просили суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №00520/RP від 27 березня 2008 року в сумі 35 379,03 доларів США та 52 387 грн. 25 коп. заборгованість по пені та штрафу та сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 12\~454 грн. 87 коп. 18.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з зустрічною позовною заявою до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Марфін Банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, в якій просив визнати порушеним право [PERSON], як споживача фінансових послуг, на отримання інформації про всі істотні умови договору та вартість супутніх послуг перед укладанням кредитного договору в письмовій формі та визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №00520/RP від 27.03.2008 року. 10.11.2016 року [PERSON] надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №00520/RP від 27.03.2008 року та застосувати наслідки недійсності. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Марфін Банк» за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Щодо зустрічного позову [PERSON] заперечував, просив суд в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник за доручення [PERSON] не зявилися. [PERSON] 20.02.2017 року надав суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він прийматиме участь у судовому засіданні по справі №554/10508/16-ц, що слухатиметься в Октябрському районному суді м.Полтави. Враховуючи згоду представника позивача [PERSON], суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] Суд, заслухавши думку представника позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов банку підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 27.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00520/RP про надання кредиту у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 68\~974,27 доларів США з терміном погашення до 24.03.2023 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом: 59\~000 доларів США на споживчі потреби, а також 9\~974,27 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених кредитним договором (а.с.57). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 27.03.2008 року [PERSON], [PERSON] надали ВАТ «МОРСЬКИЙ [PERSON]» в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру 152 в будинку типу А-9 під номером будинку 39 «а», загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., що підтверджується договором іпотеки №00605rP від 27.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за 2051 (а.с.13-15). 12.11.2010 року Відкрите акціонерне товариство «МОРСЬКИЙ [PERSON]» змінив своє найменування на [PERSON] акціонерне товариство «Марфін Банк», який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «МОРСЬКИЙ [PERSON]» у повному обсязі по усім його правам та обовязкам. Судом встановлено, що [PERSON] умов договору не виконує, систематичного порушує строки погашення кредиту та відсотків. В звязку з чим станом на 10.09.2015 року утворилася заборгованість, що складається з наступного: -33\~062, 25 доларів США заборгованість за наданим кредитом; -2\~316,78 доларів США заборгованість по сплаті відсотків; -30 483 грн. заборгованість по пені за несплату кредиту; -12\~988,70 грн. заборгованість за пенею за несплату процентів за користування кредитом; -8\~915,00 грн. заборгованість по несплаті штрафу. Судом по справі призначена судово-економічна експертиза, але її висновки не спростовують позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, які заявлені позивачем. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №00520/RP від 27 березня 2008 року в сумі 35\~379,03 доларів США та 52\~387 грн. 25 коп. штрафних санкцій. Крім того, суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «Марфін Банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним слід відмовити за безпідставністю, оскільки кредитний договір та договір іпотеки від 27.03.2008 року був укладений в межах та з дотриманням норм чинного законодавства України. Частиною 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його недоліком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача. Відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позичальник [PERSON] своїм підписом засвідчив згоду з усіма умовами, викладеними в кредитному договорі №00520/RP від 27.03.2008 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 27.03.2008 року по 27.02.2015 року належним чином виконував свої зобов»язання за кредитним договором №00520/RP від 27.03.2008 року та не повідомляв банк про незгоду з будь-якими пунктами даного кредитного договору. Згідно зі статтями 4, 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» [PERSON] мав право відмовитись від підписання кредитного договору, вважаючи його умови несправедливим і вимагати відшкодування збитків, а також мав право відкликати свою згоду протягом 14 днів з дати підписання вказаного кредитного договору без пояснення причин. Але дані дії [PERSON] здійснені не були. Отже він погодився з умовами даного кредитного договору, до березня 2015 року належним чином виконував його умови. Крім того, відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В матеріалах справи відсутні докази того, що банк примушував [PERSON] до укладання кредитного договору №00520/RP від 27.03.2008 року. Зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «Марфін Банк» про захист прав споживача та про визнання недійсним кредитного договору №00520/RP від 27.03.2008 року також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Також судом встановлено, що кредитний договір №00520/RP від 27.03.2008 року укладений сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ним обумовлені. Будь-які підстави вважати, що правочин суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, судом не встановлені. Є безпідставними твердження [PERSON] та його представника [PERSON], що банком не дотримані вимоги ч.2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення позичальника [PERSON] про сукупну вартість кредиту. Відповідно до ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним може бути невідповідність саме змісту правочину Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В даному випадку зміст кредитного договору №00520/RP від 27.03.2008 року повністю відповідає вимогам законодавства. Перед укладанням спірного кредитного договору банк надав позичальнику [PERSON] інформаційний лист відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», так як відповідно до пункту 3.9 кредитного договору №00520/RP від 27.03.2008 року позичальник під час виконання зобов»язань за цим кредитним договором несе валютні ризики (а.с.7, том 1). Підписанням даного договору позичальник підтверджує: що позичальник повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов»язки за цим договором і погоджується з ними. Крім того, відповідно до пункту 6.8. вищевказаного кредитного договору [PERSON] було відомо про всі додатки до даного договору, проте те, що вони є його невід»ємними частинами, а саме: Додаток 1 до кредитного договору №00520/RP від 27.03.2008 року. Графік погашення кредиту; Додаток 2 до кредитного договору №00520/RP від 27.03.2008 року. Розрахунок сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, та інших фінансових зобов»язань позичальника (а.с.7 зворот, том 1). Таким чином, суд приходить до висновку, що на час укладення спірного договору, [PERSON] розумів та усвідомлював, що отримує кредит в доларах США. Протягом тривалого часу [PERSON] належним чином виконував умови кредитного договору №00520/RP від 27.03.2008 року, здійснював погашення кредиту в доларах США. Тому його вимоги щодо визнання недійсним кредитного договору №00520/RP від 27.03.2008 року є безпідставними та такими, що суперечать зібраним по справі доказам та чинному законодавству України. На виконання вимог статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений банком судовий збір по 12 454 грн. 87 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved