Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

14.06.2021 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3435, укладений 22.09.1997 року на товарній біржі «Центральна Одеська біржа». В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що як власник не має можливості реалізувати право на спірне майно, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористались. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК\~України\~в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 2000 році, тобто до набрання чинності новим\~ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми\~ЦК України\~в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 3435, укладеного 22.09.1997 року на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» [PERSON] купив, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з п.2 договору спірна квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про паво власності на житло, виданого УЖКТ виконкому Одеської міської ради 31.03.1995 року №3-6238, зареєстрованого Одеським МБТІ під № 214 пр. стр. 3 реєстр 202. Спірний договір був відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~\~зареєстрований на товарній біржі «Центральна Одеська біржа», про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним № 3435 від 22.09.1997 року. 25.09.1997 року договір зареєстрований в ОМБТІтаРОН (під № 246 пр стор. 28 реєстр 202). Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. Відповідно до\~ст. 227 ЦК України\~в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2\~ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зазначене узгоджується із пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними», за якою суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд із тим, [PERSON] виконав умови угоди, передав відповідачам гроші у якості плати за майно, вселився у спірну квартиру, сплачував комунальні платежі, місце його проживання зареєстровано за спірною адресою. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилися з неї. На час вирішення спору в спірному майні проживає позивач, місце його проживання там зареєстровано, він утримує майно. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст.\~47, ст.227 ЦК України\~в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved