Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

13 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 25.11.1998р. померла її баба, [PERSON], що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю), розміром 1,9946 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Зоря» с. Андрушівка Погребищенсмького району Вінницької області, яку фактично прийняла дочка спадкодавця, її мати, [PERSON], відповідно заповіту, вчиненого 17.11.1997р. спадкодавцем на її імя. Однак [PERSON] у встановленому законодавством порядку не оформила право на майно. 11.04.2005р. її мати, [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 009700, актовий запис № 15, так і не зареєструвавши речове право на нерухоме майно. Вона являється єдиною спадкоємицею за законом, оскільки її брат, [PERSON] та сестра, [PERSON], відмовилися від належної їм частки спадкового майна на її користь. Після смерті матері вона успадкувала предмети домашнього вжитку, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, взяла в своє користування Сертифікат на право на земельну частку (пай), проте змушена звернутися до суду із позовною заявою для визнання за нею права на земельну частку (пай), оскільки іншого способу оформити спадщину немає. Позивач в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. (а. с. 39) Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. (а.с. 32) Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; - відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини; -згідно із ст. 550 ЦК УРСР(1963 р.), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 25.11.1998р. (а.с. 36), відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю), розміром 1,9946 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Зоря» с. Андрушівка Погребищенсмького району Вінницької області (а.с. 16-18), яку фактично прийняла мати позивача, [PERSON], відповідно до заповіту, вчиненого 17.11.1997р. спадкодавцем на її імя (а.с. 9, 19), однак вона у встановленому законодавством порядку не оформила право на майно після смерті [PERSON] 11.04.2005р. [PERSON] померла (а.с. 7), так і не зареєструвавши речове право на нерухоме майно. [PERSON] являється єдиною спадкоємицею за законом, оскільки її брат, [PERSON] та сестра, [PERSON], відмовилися від належної їм частки спадкового майна на її користь, шляхом подачі заяви (а.с. 10-11). Позивач після смерті своєї матері успадкувала предмети домашнього вжитку, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, взяла в своє користування Сертифікат на право на земельну частку (пай), проте змушена звернутися до суду із позовною заявою для визнання за нею права на земельну частку (пай), так як іншого способу оформити спадщину немає, тому з метою захисту майнових прав [PERSON], необхідно визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved