Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

13.08.2015 року Іллічівським міським судом Одеської області винесено заочне рішення за цивільним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. 25.09.2015 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення. 05.10.2015 року заяву залишено без руху. 03.11.2015 року усунено недоліки та заяву про перегляд заочного рішення задоволено, призначено до розгляду. 23.06.2015 р. ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.2-3), вказавши, що 11.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODTIAK 07100596, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 16 906,22 доларів США на термін до 10.09.2014 року. 07.09.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] в забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем були укладені договори поруки. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 15.05.2015 року виникла заборгованість у розмірі 11 210,98 доларів США. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON]на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11210,98 доларів США, що курсом НБУ від 15.05.2015 року складає 230497,75 грн. за кредитним договором №ODTIAK07100596 від 11.09.2007 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду через канцелярію заперечення на позовну заяву, в якій зазначив, що [PERSON] договір поруки від 07.09.2007 року стосовно кредитного договору № ODTIAK 07100596 від 11.09.2007 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] не укладався. Він підписував договір поруки за кредитний договір № ODTIAK 11130596, строк позовної давності за яким сплив, просить суд застосувати позовну давність. Перевіривши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 11.09.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODTIAK 07100596, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 16 906,22 доларів США на термін з 11.09.2007 до 10.09.2014 року (а.с.12-14). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] і [PERSON] укладено договори поруки № ODTIAK 11130596 з зазначенням суми наданої відповідачу [PERSON] в розмірі 10 983,57 доларів США (а.с.15-16). В порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 15.05.2015 року виникла заборгованість у розмірі 11 210,98 доларів США, яка складається з: - 5 266,88 доларів США - заборгованість за кредитом; - 1 162,95 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 476,78 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 4 307,37 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.4-7). Відповідно постанови №5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами від 07.02.2014 року №7, п.24 - сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зважаючи на те, що на даний час зобов'язання за кредитним договором не виконані, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, суд встановив невідповідність строку позовної давності договору поруки щодо основного договору кредитування (п.5, п.12 договорів поруки ) (а.с. 15-16). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Верховний Суд дійшов правового висновку, що вимога до поручителя про виконання ним зобов'язань за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Про це йдеться в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 20 квітня 2016 року №6-2662цс15. Разом з тим встановлення без згоди поручителів додатковими угодами до кредитними договорами умов зі сплати додаткових платежів - комісій за пролонгацію кредитних договорів та внесення змін до них - не є підставою для припинення поруки в порядку цієї норми, враховуючи те, що комісійна винагорода не вважається боргова сумою, оскільки було сплачено позичальником вже при підписанні відповідних додаткових угод, а тому не призводить до збільшення відповідальності поручителів. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника свідчать про те, що договором не встановлений строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Термін, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК, є преклюзивним (припиняє), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У випадку пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна відновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про термін, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Закінчення строку, передбаченого нормою ч. 4 ст. 559 ЦК, призводить до припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмови кредитору в позові при зверненні до суду. Враховуючи преклюзивний характер строку поручительства і обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання, застосоване у другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК, словосполучення «пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови дії поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором в установленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовного, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Як вбачається з п. п. 5.1 кредитного договору № ODTIAK 07100596 укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] строк дії визначено «до повного виконання сторонами зобов'язань по цьому договору». Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. При таких обставинах позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial