Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

14 лютого 2019 року Маріупольська міська рада звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення самовільно займаної ділянки та приведення її до придатного для використання стану. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 08.09.2017 року начальником відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України відповідачем, про що складено відповідний акт. Відповідно до складеного акту [PERSON] самовільно зайняв та використовує земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0052 га, під розміщення металевої споруди (складу), що є порушенням ст.ст.125,126,211,211 Земельного кодексу України. З метою належного повідомлення відповідача про необхідність усунення виявлених порушень, відповідачу направлено вказівку (попередження) від 08.09.2017 року № 120/2017 з пропозицією усунути виявлені порушення земельного законодавства в десятиденний строк. 20.09.2017 року та 13.02. 2019 року відділом контролю за використанням земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради було повторно проведені перевірки дотримання вимог земельного законодавства України відповідачем, про що було складено відповідні акти. Відповідно до зазначених актів, відповідачем не були усунені виявлені порушення, та він продовжує використовувати земельну ділянку. У зв`язку з викладеним позивач просить зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0052 га під розміщення металевої споруди (складу) із земель житлової та громадської забудови шляхом демонтажу споруди та витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 15 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 16 липня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Драпак Е.О, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації та на сайті «Судова влада». Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з*явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 13 Конституції України визначає,що від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно до ст. ст. 142 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, окрім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснює територіальна громада через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Права органів самоврядування захищаються в судовому порядку. Відповідно до ст. 12 Конституції України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Згідно зі ст. 78 ЗК України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Вимоги ст. 387 ЦК України, передбачають право власника на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08 вересня 2017 року, Управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради було встановлено, що [PERSON] самовільно зайнята та використовується земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови за адресою: [ADDRESS] під розміщення металевої споруди (складу), загальною площею 0,0052 га, що є порушенням ст.ст.125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України. На підставі виявленого порушення відповідачем норм земельного законодавства було винесено вказівку (попередження) № 120/2017 від 08.09.2017 року про необхідність усунення виявлених за актом від 08.09.2017 року порушень з боку [PERSON] , якого було зобов`язано усунути вказані порушення земельного законодавства у 10-денний строк. Натомість перевіркою від 20.09.2017 року дотримання вимог земельного законодавства відділом контролю за використанням земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради на підставі акту від 20.09.2017 року було виявлено, що [PERSON] вимоги вказівки (попередження) від 08.09.2017 року № 120/2017 не виконав, оскільки земельна ділянка по [ADDRESS] , площею 0,0052 га не звільнена та до придатного для використання стану не приведена. Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду жодного доказу в підтвердження факту правомірності користування самовільно зайнятою земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» установлено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, тому суд приходить до висновку, що земельна ділянка, на якій збудована огорожа відповідачів є власністю територіальної громади м. Маріуполя. Згідно зі ст. ст. 116, 124-126 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації або отримання документа, підтверджуючого право власності чи постійного користування земельною ділянкою після його державної реєстрації. Крім того, відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або земле користувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. З урахуванням того, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій збудована металева споруда, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог Маріупольської міської ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги. Крім того, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь Маріупольської міської ради витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 1921 гривень. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved