Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], який в процесі розгляду справи був уточнений, про стягнення пені від суми несплачених аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вона та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09.01.2014 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно. Борг відповідача за вищевказаним рішенням становить 1 306,45грн., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження. У зв'язку з несплатою аліментів її матеріальне становище значно погіршилося. Розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів, який просить стягнути позивачка, становить 3 842 грн. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, позивач змушена звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила повністю, мотивуючи це тим, що в її довірителя не просте матеріальне становище, в нього нова сім'я і дитина від другого шлюбу. Окрім цього, розрахунок пені, проведений позивачкою, суперечить нормам закону. Розмір пені за її розрахунком, становить 386,00грн. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Рішенням Шевченківського суду м. Львова від 09 січня 2014 року [PERSON] зобов'язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 21 серпня 2013 року до досягнення дитиною шести років, тобто до [INFO] 09.01.2014р. за цим рішенням видано виконавчий лист. Виконавче провадження з виконання виконавчого листа відкрито за заявою стягувача 04.08.2014р. Судом встановлено, що рішення суду виконано частково, відповідач не вчасно сплачував періодичні платежі по аліментах і допустив заборгованість в сумі 1 306,45 грн., що стверджується розрахунком заборгованості, проведеним державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ від 12.08.2014р. Даний розрахунок відповідачем не заперечено та не спростовано, а відтак такий приймається до уваги. Як вбачається з висновку ЛКК Львівського обласного дитячого психоневрологічного диспансеру, [PERSON] є інвалідом дитинства та повністю перебуває на утриманні своєї матері. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Зазначений захід відповідальності спрямований насамперед на забезпечення належного виконання аліментного зобов'язання платником аліментів. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзаці 1 пункту 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх з відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 11.09.2013р. № 6-81цс13 оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до поданого позивачем розрахунку пені за несплачені аліменти, проведеного на підставі ст. 196 СК України, неустойка за несплачені аліменти складає 3 842,00 грн. Даний розрахунок суд вважає обгрунтованим. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, має можливість працювати та утримувати свого сина. Окрім цього наявність у відповідача нової сім'ї не знімає з нього обов'язку сплачувати аліменти на сина від попереднього шлюбу. У відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак в судовому засіданні відповідач не надав жодних переконливих доказів, що заборгованість виникла не з його вини. Згідно ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи вищенаведену норму та ті факти, що у відповідача на утриманні перебуває дружина та дитина від другого шлюбу, виходячи із самої суми заборгованості по аліментах та нарахованої неустойки, яка втричі перевищує цю заборгованість, суд дійшов висновку, що розмір неустойки, яку слід стягнути з відповідача, доцільно зменшити до суми самої заборгованості по аліментах - до 1300грн. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до часткового задоволення. У зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial