Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

12 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частину житлового будинку та визнання права власності, який 19 травня 2016 року був уточнений. Відповідно до уточненого позову позивач просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №149 по вул. Кибальчича у м. Харкові, яка належить йому на праві власності на підставі Договору дарування, посвідченого П'ятою ХДНК 14.06.1978 року №3-1607 у зв'язку із знищенням нерухомого майна та визнати за нею в цілому право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №149 по вул. Кибальчича у м. Харкові. В обґрунтування уточненого позову зазначено, що житловий будинок №149 по вул. Кибальчича в м. Харкові належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/3 частина, [PERSON] 2/3 частини. Після пожежі у 1988 році приміщення, якими користувався відповідач, були знищені й останній виїхав до іншого місця проживання. Внаслідок пожежі будинок набув стану непридатного до проживання. Позивач вказує, що з моменту пожежі й до теперішнього часу відповідач в будинку не проживає та не здійснює заходів щодо відновлення житлового будинку, а тому його право власності на 1/3 частину будинку має бути припинено у зв'язку зі знищенням нерухомого майна. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №149 по вул. Кибальчича у м. Харкові на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] 2/3 частини (з яких 1/3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 28.07.1997 р. П'ятою ХДНК за №3-1915, 1/3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2008 р. №2-5947/2008), [PERSON] 1/3 частина на підставі договору дарування, посвідченого 14.06.1978 р. П'ятою ХДНК за №3-1607. (а.с. 25) З копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №149 по вул. Кибальчича у м. Харкові вбачається, що [PERSON] користується приміщеннями 2-2, 2-3, 2-4, 3-2, 3-3, та ІІ, а [PERSON] 1-2. (а.с. 19) Актом обстеження стану житлового будинку від 23.03.1988 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів №81-28 від 03.05.1988 року житловий будинок №149 по вул. Кибальчича у м. Харкові визнано непридатним для приживання внаслідок пожежі. Житловий будинок має загальний фізичний знос 75% та є ветхим, та таким, що не підлягає капітальному ремонту. Згідно Технічного висновку №13-04-16, складеного експертом [PERSON], експлуатація житлового будинку №149 по вул. Кибальчича у м. Харкові можлива при виконанні капітально-відновлювальних робіт. При цьому, вказаним висновком встановлено, що приміщення 1-2 є непридатним для експлуатації. (а.с. 5-16) За таких обставин позивач вважає, що право власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку має бути припинено у звязку зі знищенням нерухомого майна. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Один з таких випадків наведено в ст. 349 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права у разі знищення майна, та якою передбачено, що право власності на майно припиняється у разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. При цьому, вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема залежно від причин знищення майна. Суд зазначає, що вказана норма поширюється на всі випадки знищення майна, тобто фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого, незалежно від причин настання такого результату. Це стосується випадків знищення майна як через випадкові причини чи дії непереборної сили, так і з волі або вини власника майна чи вини інших осіб. Під час судового засідання було достовірно встановлено, що 1/3 частина житлового будинку №149 по вул. Кибальчича у м. Харкові, яка складається з приміщення 1-2, яким користувався відповідач [PERSON], була знищена внаслідок пожежі. Враховуючи, що власник нерухомого майна [PERSON] понад 29 років не звертається з відповідною заявою у встановленому чинним законодавством порядку для припинення права власності на зазначену частину домоволодіння, у будинку не проживає, не здійснює його ремонт та не приймає заходи для його відновлення, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та припинити власності [PERSON] на 1/3 частин житлового будинку №149 по вул. Кибальчича у м. Харкові у зв'язку із знищенням нерухомого майна. За таких обставин єдиним власником житлового будинку залишається позивач [PERSON], а тому суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на житловий будинок в цілому. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved