Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

14 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на\~її користь\~аліментів на\~утримання сина\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~2200\~гривень щомісячно,\~починаючи з\~дня подачі\~позову до\~досягнення дитиною\~повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.05.2012 року було розірвано. В шлюбі у сторін, народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Як до розлучення, так і після нього, відповідач не допомагав утримувати сина, протягом багатьох років не опікується ним, грошей на його утримання не надає. Оскільки дитина досягла шкільного віку і витрати на утримання значно збільшилися, дохід позивачки є невеликим, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, офіційно не працює, їздить на заробітки за кордон, то позивач провить визначити аліменти в тердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.01.2020 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідачу було направлено 28.01.2020 року. 26.02.2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов в якому присив в задоволенні позову відмовити. Як підстави своїх заперечень наводить те, що позивач завжди ухиляється від обговорення питання щодо утримання дитини і досягнення відповідних домовленостей його участі у вихованні дитини, стверджуючи, що син не бажає бачитися з відповідачем та спілкуватися. Іноді позивач стверджує, що відповідач не являється біологічним батьком дитини. Позов вважає заявленим передчасно оскільки готовий до конструктивного діалогу щодо утримання дитини. Відповідач стверджує, що завжди надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, коли цьому не перешкоджала позивач. В дійсності позивач не проживає разом з дитиною та не займається вихованням сина, так як давно проживає за межами України і має відповідні документи на проживання та роботу і приїжджає до батьків та дитини лише у відпустку. Не відповідає дійсності і твердження позивача про те, що її дохід є недостатнім, однак працюючи за кордоном вона має відповідну європейську заробітну плату. Оскільки дитина проживає з бабою та дідом то у відповідача виникають сумніви щодо права позивача на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Зазначив також, що у зв`язку з економічною кризою у 2018 роцці відповідач втратив заробіток і з того часу не працює, а тому сума в 2200 гривень є для нього непосильною. Відповідач у наданий судом строк та станом на 05 березня 2020 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористався, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.05.2012 року, справа № 0707/4136/2012, було розірвано (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею (а.с.5, 7). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2020 рік», який на період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 становить: для дитини віком від 6 років до 18 років 2218\~ гpивень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~частину другу ст.182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Судом не може бути взято до уваги твердження про те, що останній завжди надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, як і те, що позивач не проживає разом з дитиною та не займається вихованням сина, оскільки такі не підтверджені жодним доказом. Так як, не може бути взято до уваги і твердження відповідача про скуртне матеріальне становище, оскільки доказів відповідачем не подано. Разом з цим позивачем суду не надано доказів матеріальної спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2200 гривень, клопотання про витребування доказів позивачем не ставилося. Проаналізувавши надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, позицію позивача та відповідача, який заперечив щодо задоволення позову, враховуючи в першу чергу якнайкраще забезпечення інтересів дитини, та те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем і остання апріорі несе більші витрати на утримання дитини та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету та дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 1800 гривень, що є співмірним з розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2020 рік», оскільки доказів, які б давали підстави стягувати з відповідача аліменти в меншому чи більшому розмірі сторонами не надано та судом не встановлено. Згідно ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами\~ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial