overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

14 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.08.2005 року [PERSON] 23.08.2005 року отримав кредит у розмірі 5000 грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 23.08.2005 року [PERSON] станом на 05.10.2014 року має заборгованість - 42062,10 грн., яка складається з наступного: 4995,50 грн. - заборгованість за кредитом; 34587,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1979,15 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 42062,10 грн. за кредитним договором № б/н від 23.08.2005 року та судові витрати у розмірі 420,62 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

14 жовтня 2018 року позивач звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом до [PERSON], в якому просила змінити розмір аліментів та стягувати їх з відповідача на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 27 вересня 2001 року по 22 вересня 2006 року. Вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 250,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 вересня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, які відповідач повинен сплачувати на утримання сина, є недостатнім для забезпечення повсякденних потреб з урахуванням його віку, оплати репетиторства з підготовки сина до вступу у вищій навчальний заклад. Ухвалою судді від 21 вересня 2018 року відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що станом на сьогоднішній день сума аліментів у 250 гривень недостатня для утримання 17-річної дитини, що обєктивно повязане із зменшенням купівельної спроможності національної валюти. Крім того, у відповідача змінився матеріальний стан, оскільки у 2010 році останній набув у власність 1/4 квартири у місті Львові. В судовому засіданні представник відповідача та відповідач вимоги визнали частково, погодилися, що сума аліментів у 250 гривень є недостатньою, не заперечували щодо стягнення аліментів в розмірі 700-900,00 грн. Відповідач працює, але отримує не велику зарплату. Він не ухиляється від утримання дитини, допомагав пройти лікування у стоматолога, придбавав сину одяг. Однак, просили врахувати, що відповідач має нову сімю, де в нього народилася донька, а дружина перебуває у відпустці по догляду за нею. Зауважили, що позивач взагалі не перебуває на території України, а відтак, у неї відсутні підстави для збільшення розміру аліментів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

14 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 травня 2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 17. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають із нею. Протягом останніх чотирьох років стосунки між сторонами зіпсувались, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки та бійки. З 06.05.2018 проживають окремо, припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому просить шлюб між сторонами розірвати, визначити місце проживання дітей з нею. Судові витрати просить покласти не неї. У підготовче засідання сторони не з'явилася, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]», відповідач позов визнає повністю, відповідні наслідки чого їй відомі та зрозумілі. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 травня 2010 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 17,від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини спільного господарства понад півроку тому, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». При пред'явленні позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн, які просить покласти на неї. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв'язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу, що становить 352,40 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту судових витрат за клопотанням позивача залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

14 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що він з 26.10.1991 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. Від спільного життя неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося. Протягом останнього року відносини між сторонами зіпсувалися, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Тому, позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим та наполягає на його розірванні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26.10.1991 року, шлюб зареєстровано Співаківською сільською радою Новоайдарського району Луганської області, про що зроблено актовий запис № 5, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с. 5/. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Позивач вказує, що в даний час у них з [PERSON] відносини зіпсувались, спільного бюджету вони не мають, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За даних обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу сторін неможливе. Спір про розподіл майна між сторонами відсутній. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

14 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 49 між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час зареєстрованого шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні. В останні три роки подружнього життя з'ясувалось, що вони з відповідачкою зовсім різні люди по характеру, весь цей період вони безперестанку сварились.Шлюбні стосунки у них фактично припинені з березня 2013 року, в даний час вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їх шлюб набув формального характеру. Примирення між ними неможливе, оскільки це суперечить його переконанням, щодо спільного життя. Спору щодо місця проживання дитини немає. Спір, щодо поділу нерухомого майна подружжя буде вирішуватися в іншому процесі. Подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.08.2004 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 49 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з березня місяця 2013 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

14 квітня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 05 серпня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Сумісне життя не склалося в результаті різних поглядів на життя, несумісності характерів та безпідставних ревнощів відповідача. Відповідач постійно тримає її у психологічній напрузі, чинить на неї моральний тиск, на ґрунті чого у них виникають сварки та розлади в сім'ї, що негативно впливає, в тому числі і на виховання та розвиток їхнього малолітнього сина. З 07 лютого 2014 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, практично не спілкуються. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2006 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 11. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

14 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON], померлий [INFO] є її сином. Свої вимоги мотивує тим, що є матір'ю [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Вказує, що відповідно до листа відділу Відділу державної РАЦС реєстраційної служби Чернігівського МУЮ складений актовий запис про народження на гр.. [PERSON], [INFO], актовий запис № 760 від 18.07.1950 року. Окрім того відповідно до актового запису про народження [PERSON] у графі «мати» вказана [PERSON]. Зазначає, що свідоцтво про народження її сина було втрачено і Чернігівське міське управління юстиції не має можливості видати їй довідку про народження її сина через розбіжності в її «по батькові». В паспорті заявниці вказано її «по батькові» як «[PERSON]», а в актовому записі про народження [PERSON] у графі «мати» - «[PERSON]». Заявник вказує, що зараз має намір переоформити на себе пенсію свого сина [PERSON], ала не може цього зробити через вищезазначені розбіжності. Тому просить встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON], померлий [INFO] є її сином. В судове засідання заявник не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Додатково зазначила, що заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився. Про час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Досліджено в судовому засіданні: копію свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 2); копію архівної довідки № Ц- 696 від 26.03.2014 року (а.с. 2 на звороті); копію листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції № 979/02.4.2-17 від 08.04.2014 (а.с. 3); копії паспорту [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин, за встановленням якого звертається заявник, має юридичне значення, оскільки розбіжність у «по-батькові», зазначених у паспорті заявниці та в актовому записі про народження її сина перешкоджає заявнику реалізувати своє право на переоформлення на себе пенсії сина, а тому суд вважає що заявник не має можливості встановити факт родинних відносин в іншому порядку, ніж судовому. Таким чином суд приходить до висновку, що є підстави встановити факт, що [PERSON], померлий [INFO] є сином [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

14 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві посилається на ту обставину, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі зареєстровані її діти та відповідач по справі [PERSON] З відповідачем вона перебувла у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 07.10.2013 року розірвано. Стосунки між ними погіршилися ще раніше, і тому з 2009 року відповідач не проживає за вказаною адресою, так як виїхав на інше постійне місце проживання, а саме [ADDRESS]. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житловим будинком. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] для участі у розгляді справи повторно не з»явився, будучи належним чином повідомлений про явку до суду за місцем фактичного проживання, а тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS]. Дана обставина стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також копією договору дарування квартири. Як вбачається з копії будинкової книги та довідки про склад сім»ї, в даній квартирі зареєстровані позивачка [PERSON], її донька [PERSON], донька [PERSON] та відповідач [PERSON], її колишній чоловік. Як ствердили допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON], відповідач не проживає у квартирі позивачки з 2009 року, витрат по утриманню будинку не несе, не з»являється за даною адресою. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в спільному житловому приміщенні не проживає понад рік без поважних причин, він втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

14 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно на її утриманні, вказавши, що відповідач є її батьком, вона є повнолітньою і на даний час навчається в Уманській філії економіко -технологічного коледжу Київського інституту бізнесу та технологій, на 3 курсі, денна форма навчання за договором, потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі вказаному в позовній заяві, так як вона продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Відповідача [PERSON]. позовні вимоги визнає частково, вказує на те, що він працює в ТОВ «Теплик -агро», отримує заробітну плату в розмірі 1200 грн., тому вважає, що аліменти з нього повинні бути стягнуті в частці від його заробітку, проте не 1/2 частині а в 1/4 частині його заробітку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). [PERSON] на даний час повнолітня, навчається на 3 курсі в Уманській філії економіко - технологічного коледжу Київського інституту бізнесу та технологій, денна форма навчання за договором, строк закінчення навчання 30 червня 2014 року, що підтверджується довідкою Уманській філії економіко - технологічного коледжу Київського інституту бізнесу та технологій за № 93 від 21 березня 2014 року (а.с. 7). Батько добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 199 СК України яка передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, та ст. 200 СК України - яка визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан повнолітньої дитини та відповідача, який працює, приймає до уваги, що основні витрати на навчання дочки несе мати, враховуючи при цьому вимоги ст.ст. 182, 200 СК України - обставини, які враховуються судом при визначені розміру аліментів, та вимоги ст. 183 СК України визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька дитини. Судові витрати - судовий збір стягнути з відповідача.

Outcome: partial