Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

13 липня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) площею 7,74 га в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП ім. Суворова, оформленої згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 16 червня 1997 року серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації від 08 травня 1997 року № 159 в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після якого відкрилась спадщина у виді земельної ділянки згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 08 травня 1997 року серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації належної за життя [PERSON] Вказане майно та права позивач прийняла фактично у порядку спадкування за законом після смерті батька Право на земельну ділянку (пай) позивачем оформлене не було, оскільки на даний час оформлене за [PERSON] і перейшло до [PERSON] у порядку спадкування шляхом фактичного прийняття спадщини, що має бути доведене в судовому порядку. Оскільки оформлення вказаних спадкових прав у позасудовому порядку неможливе, позивач звернулися до суду із вказаними вимогами. Під час розгляду справи суд, за клопотанням представника, ухвалою суду від 17 липня 2018 року витребував: від Великоолександрівської районної державної нотаріальної контори відомості про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]; від відділу Держземгеокадастру у Великоолександрівському районі Херсонської області інформацію чи видавався сертифікат та на кого оформлялось право на землю згідно сертифікату серії [NUMBER] розміром 7,74 умовних кадастрових гектарів, виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації № 159 від 08.05.1997 року належного [PERSON]; від Давидово Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області господарську книгу на будівлю за адресою: [ADDRESS]; від КП «ХБТІ» ХОР інвентарну справу на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Відзив на позов не подано. На судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні. На судовому засіданні відповідач позов визнала, проти задоволення вимог не заперечувала. Допитані на судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] якого вони добре знали і постійно з ним спілкувалися постійно перед смертю проживав із своєю донькою за місцем її проживання, де і знаходились усі його речі, належне йому господарство, худоба. Належний йому будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] через деякий час як такий, що не був придатний для проживання був розібраний його донькою [PERSON] Дослідивши письмові докази, допитавши свідків, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується актовим записом № 4 зробленого 09 лютого 1998 року Давидово-Брідською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 09 лютого 1998 року). Згідно з актовим записом зробленим 15 листопада 1962 року Давидово-Брідським загсом Великоолександрівського району Херсонської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 15 листопада 1962 року) [PERSON] є дочкою [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) від 16 червня 1997 року серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації від 08 травня 1997 року № 159 встановлено, що на підставі вищевказаного рішення за померлим було визнано право на земельну частку (пай) розміром 7,74 га в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до листа Відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 20 липня 2018 року вказаний сертифікат [PERSON], який був включений до списку членів КСП «Суворова» при житті не отримував, право на земельну частку (пай) не оформлено. Відповідно до витягу з погосподарської книги щодо будинку [ADDRESS] вказаний будинок належав [PERSON] та його було знесено. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав позивача на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, що врегульовані статтями 9, 525, 527, 529, 548, 549, 561 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до пунктів чотири та п'ять Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК) ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, відповідно до пункту першого Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина відкрилася до вказаної дати та до 01 липня 2003 року спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК УРСР. Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв'язку зі смертю. Суд встановив, що позивач, будучи віднесеним до спадкоємців першої черги за законом як дочка, прийняв спадщину, що відкрилась після смерті батька шляхом вступу в управління майном у виді особистий речей, речей господарчого вжитку та нерухомим майном у виді вказаного будинку, який згодом було знесено. Наведені норми також свідчать про те, що прийняття спадщини здійснюється в цілому щодо усього майна, а отже позивач, шляхом вступу в управління частиною спадкового майна, вважається таким, що прийняв спадщину також у виді зазначеного права на земельну частку (пай). Цей факт надає право позивачу вимагати визнання за ним права на спадщину, що не була оформлена, при тому, що здійснення останнього не обмежено будь-якими строками. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який прийняв спадщину у виді права, що належало його батьку, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України) судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися та його учать обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved