Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 25.12.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська вона зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис №491. Від спільного шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини між ними припинилися з лютого 2018 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Просить розірвати шлюб. 30.08.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.19). Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала та пояснила, що вони з відповідачем зовсім не розуміють однин одного років 5, немає почуттів, постійні сварки, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дружина не виконувала свої побутові обов'язки, тому почались сварки, разом вони не проживають 8 місяців, не заперечує проти розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 грудня 1999 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №491 (а.с.13). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.14-15). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинені з лютого 2018 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved