Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

13 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Турійського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що 12 березня 2011 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними будівлями по вул. О.С. Васильчука, 113 в с. Мокрець Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] склала заповіт і заповіла зазначений житловий будинок позивачу. Вказуючи, що вона є єдиним спадкоємцем і приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просила визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та її представник не зявилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити і розглядати справу без їхньої участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Турійського району Волинської області у судове засідання не зявився, хоч був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. За відсутності заперечень позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1223, частина 1 статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] померла 12 березня 2011 року (а.с. 9) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. О.С.Васильчука, 113 в с. Мокрець Турійського району. За життя [PERSON] 01 лютого 2011 року склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок за зазначеною вище адресою заповіла [PERSON], яка після одруження змінила своє прізвище на «Волоцкова» (а.с. 8, 10). Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом 02 серпня 2006 року за Р№ 929 (а.с. 14, 15), витягом з Державного реєстру правочинів від 06 вересня 2006 року (а.с. 16), довідками [PERSON] сільської ради Турійського району Волинської області № 240 від 21 березня 2016 року, відповідно до якої разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно проживала позивач (а.с. 12), та № 247 від 22 березня 2016 року (а.с. 13). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок А-1, загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 16,6 кв. м, погріб Б-1. Постановою приватного нотаріуса від 22 березня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 11). Інших спадкоємців за заповітом чи законом, а також таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 01 лютого 2011 року, не змінювався і є дійсним. Наведені обставини справи обєктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 8/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 25-34), з яких також вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем, який звернувся до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. На підставі викладеного, статтей 1216, 1223, 1268, 1270 ЦК України та

Outcome: approved