Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

14 травня 2018 року\~ позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО\~ [PERSON] «ПРИВАТБАНК», від імені якого діє представник за довіреністю, предявило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20 грудня 2010 року відповідач [PERSON] уклала у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір №б/н, згідно якого отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого [PERSON], відповідно п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. У порушення норм\~Цивільного кодексу України\~та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку із чим станом на 28 лютого 2018 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 32\~891,80 грн., яка складається з: 1946,17 грн. - заборгованість за кредитом; 28\~703,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200,00 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1542,47 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить\~ стягнути з відповідача. Крім того просить покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, про що зазначив у позовній заяві. Причини неявки відповідача суду невідомі. Про дату, місце та час судового засідання вона повідомлялась завчасно, належним чином. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 20 грудня 2010 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до якої виявила бажання оформити на своє імя платіжну картку кредитка «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту в розмірі 1500,00 грн (а.с.6). Також 20 грудня 2010 року [PERSON] ознайомилась з умовами та правилами надання картки для виплат «Універсальна», що засвідчила підписом (а.с.7). Кредитний договір складається із Анкети-Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил\~ користування платіжною карткою та\~ [PERSON]. У відповідності до ч. 1\~ст.\~1055\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України)\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1\~ст. 628 ЦК України, зміст\~договору\~становлять\~умови (пункти),\~визначені на розсуд сторін і погоджені ними,\~та умови,\~які\~є\~обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~ Згідно ч.1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), підписання договору є прямою та безперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого [PERSON]. Відповідно до змісту ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк\~\~та в порядку, що встановлені договором. Згідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ч. 1 ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо\~\~він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1\~\~ст. 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~\~ Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належно не виконувала свої зобов'язання за Кредитним договором №б/н від 20.12.2010 року внаслідок чого станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість, яка становить 32\~891,80 грн та складається з: 1946,17 грн заборгованість за кредитом; 28\~703,16 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 200,00 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 1542,47 грн штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі\~ простроченого кредиту та Овердрафту) позичальник зобовязаний оплатити винагороду банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Як вбачається зі змісту п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою [PERSON] має право вимагати дострокового виконання зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 20 грудня 2010\~ року, в розмірі 30\~649,33 грн, в яку входить сума заборгованості за кредитом 1946,17 грн та сума заборгованості по процентам за користування кредитом 28\~703,16 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. В частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в загальній сумі 2242,47 гривень (200,00 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина) та 1542,47 грн штраф (процентна складова) ), суд дійшов наступного. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Отже, зобовязання за своїм значенням поділяються на: основні зобовязання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобовязання які забезпечують належне виконання основних зобовязань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобовязання. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, основним зобовязанням позичальника [PERSON] за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобовязанням є сплата неустойки (штрафа, пені). Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. [PERSON] та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористичная операція, в якому міститься смт с.Багачка Троїцького району Луганської області. Як вбачається з матеріалів справи, зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є: вул.Кооперативна, б. 27, с.Багачка Троїцького району Луганської області, а тому вона є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним [PERSON] України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~ і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.12.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] вбачається, що позивачем до 14 квітня 2014 року, тобто до встановлення заборони нарахування штрафних санкцій, штрафні санкції відповідачу не нараховувались. З якого саме періоду виникла заборгованість по штрафам позивачем не конкретизовано. В самому розрахунку взагалі відсутні дані, які свідчать про розрахунок штрафу, а зазначений лише розрахунок такої санкції як пеня. У звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з оригіналом платіжного доручення №PROM3BGQ4K від 03 квітня 2018 року при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762,00 грн (а.с.39). Так як позовні вимоги задоволені частково на 93,18%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 1641,83 грн (1762,00 грн*84,9%=1641,83 грн) На підставі викладеного, ст. 526, 610-612,625,628, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial