Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

12 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 2016 року. Шлюб зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №81. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживатиме разом з позивачем. Спільне життя позивача та відповідача не склалося, оскільки позивач та відповідач цілковито різні люди і на підставі цього часто виникали сварки та непорозуміння. Така ситуація в родині негативно впливає на психічний стан позивача та дитини. Сімейне життя відповідача не цікавило. Позивач неодноразово намагалася відновити стосунки з відповідачем, але це ні до чого не призвело і на думку позивача сім`я розпалась остаточно та відновлена бути не може. З лютого 2017 року сторони припинили спільне проживання, підтримання сімейних стосунків та ведення спільного господарства. Просить строк для примирення не надавати. У звязку з викладеними обставинами позивач змушена була звернутися до суду з цим позовом та просила розірвати шлюб. 25.04.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.18). Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 квітня 2016 року, шлюб зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №81 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі\~з лютого 2017 року були припинено спільне проживання, підтримання сімейних стосунків та ведення спільного господарства. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу, просить строк для примирення не надавати. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112\~Сімейного Кодексу\~України,\~при розгляді\~справи про\~розірвання шлюбу\~суд з'ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~неповнолітніх дітей,\~інші обставини\~життя подружжя.\~Суд постановляє\~рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved