Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

13 листопада 2018 року позивач [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до Шабівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про встановлення факту належності житлового будинку, визнання права власності на спадкове майно, відповідно до вимог ст. 525, 527, 529, 535, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, просить суд встановити факт належності житлового будинку № 54 по вул. Виноградна, с. Шабо Білгород-Дністровський район, Одеська область [PERSON], який помер 11.01.2001 року та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 54 по вул. Виноградна в с. Шабо Білгород - Дністровського району Одеської області, загальною площею 80,3 кв.м., житловою площею 57,7 кв.м., та який складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», погреба з шийкою літ. «в», літньої кухні літ. «Б», комори літ. «В», сараю літ. «Г», споруд № 1-6. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2001 року помер її батько спадкодавець [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - житлового будинку № 54 по вул. Виноградна в с. Шабо Білгород - Дністровського району Одеської області, загальною площею 80,3 кв.м., житловою площею 57,7 кв.м., та який складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», погреба з шийкою літ. «в», літньої кухні літ. «Б», комори літ. «В», сараю літ. «Г», споруд № 1-6. На момент смерті батька вона була малолітньою дитиною, а її мати [PERSON] не звернулась до нотаріуса з заявою в інтересах дитини на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Вона маючи намір прийняти спадщину звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, та нотаріусом було повідомлено, що після смерті її батька [PERSON], померлого 11.01.2001 року спадщину прийняла [PERSON], як така, що до дня смерті проживала разом з ним, однак, для отримання в органі нотаріату свідоцтва про право на спадщину, їй необхідно подати правовстановлюючий документ на майно, якого як вказує у неї немає, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява представника Шабівської сільської ради, згідно якої він просить розглядати справу без присутності представника сільської ради, проти позову заперечень не має. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 11.01.2001 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №171225, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по Білгород-дністровському району Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області. /л.с. 12/ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач є рідною донькою померлого 11.01.2001 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІV-ЖД № 412813. /л.с. 11/ У відповідності до довідки № 492, виданої виконкомом Шабівської сільської ради від 30.10.2018 року, [PERSON], який помер 11.01.2001 року на день смерті постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [INFO], з 17.08.1975 року. Згідно довідки № 493, виданої виконкомом Шабівської сільської ради від 30.10.2018 року, дійсно згідно запису в по господарській книзі сільської ради за 2001 рік, та домової книги разом з [PERSON], який помер 11.01.2001 року, за адресою: с. Шабо, вул. Виноградна, 54, Білгород-Дністровського району Одеської області були зареєстровані: дочка [PERSON], [INFO]. Позивач, маючи намір прийняти спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 11.01.2001 року звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області, проте, довідкою № 188/01-16 від 08.11.2018 року приватного нотаріуса [PERSON] повідомлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] як така, що до дня смерті проживала разом з ним, а після смерті фактично прийняла спадщину. Проте зазначено, що для отримання в органі нотаріату свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до п.4.15 глави 10 розділу ІІ Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, їй необхідно подати правовстановлюючий документ на майно, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Шабо, вул.. Виноградна, буд № 54, Білгород-Дністровський район, Одеська область, Україна. У заявника такого документа немає, тому отримати відповідне свідоцтво вона немає можливості. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв\~ Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року\~(надалі ЦК України 1963 року), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~ наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Позивач у своєму позові зазначає, що фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті спадкодавця продовжує утримувати та доглядати за будинком, сплачує необхідні платежі, обробляє присадибну земельну ділянку, ремонтує господарські будівлі тощо. Факт належності спадкодавцю [PERSON], який помер 11.01.2001 року спадкового майна підтверджується довідкою № 511, виданою виконкомом Шабівської сільської ради 09.11.2018 року, у відповідності до якої дійсно згідно запису в по господарській книзі сільської ради за 2001-2018 року, особовий рахунок № 1530-01, власником житлового будинку та головою домогосподарства за адресою: с. Шабо, вул. Виноградна, 54, Білгород-Дністровського району значиться [PERSON]. Даний факт також підтверджується технічним паспортом на садибний /індивідуальний/ житловий будинок. Записи в по господарській книзі варто розглядати як достовірні відомості про власника, склад домоволодіння тощо. У випадку спадкування нерухомого майна /домоволодіння, житлового будинку/ необхідним є надання правовставнолюючого документу на нього. У разі його відсутності, тобто коли померлий за життя не зареєстрував своє право власності на житловий будинок і, відповідно, спадкоємці позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Проте, за часів існування СРСР питання оформлення правовстановлюючих документів на житлові будинки регулювалось Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка була затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та діяла до 1995 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95р). Однак з урахуванням положень пунктів 1, 4 та 6 Інструкції її дія не поширювалась на сільські населені пункти. Починаючи з 1979 року, в селах \~було запроваджено ведення по господарських книг, які були особливою формою статистичного обліку і де відображалась інформація про склад домоволодіння, загальну та жилу площу житлового будинку, рік введення в експлуатацію, а також про «голову господарства», однак і в по господарських книгах зразка 1979 року не існувало поняття «власник житлового будинку». Неврегульованість питання реєстрації права власності на житлові будинки, розташовані в селах, призвела до того, що власники домоволодінь не реєстрували свої права на дане майно і не отримували правовстановлюючі документи. Навіть після смерті власників їх спадкоємці не звертались до державних нотаріальних контор із заявами щодо прийняття спадщини. Як правило, все обмежувалось внесенням відповідних змін до по господарської книги відповідної сільської ради. Наразі, ведення по господарського обліку в сільських, селищних, міських радах здійснюється відповідно до Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Держкомстату від 08.12.2010 р. № 491 (далі\~ Інструкція). По господарський облік ведеться за формами первинної облікової документації, затвердженими наказом Держкомстату від 11.10.2010 р. № 418, у тому числі за формою № 1 «Погосподарська книга на 20112015 роки». Унесення достовірних показників до погосподарської книги проводиться шляхом її перезакладення раз на п'ять років на основі суцільного обходу об'єктів погосподарського обліку в період із 1 до 15 січня. У наступні чотири роки місцеві ради щорічно станом на 1 січня проводять суцільну перевірку й уточнення записів у ній. Обєктами погосподарського обліку є домогосподарство з реєстрацією місця проживання (перебування) на території відповідної ради разом із нерухомістю, домоволодіння, місце проживання власника (власників) якого зареєстровано за межами місцевої ради, уключаючи земельні ділянки, що належать цій особі (особам) у межах місцевої ради або землеволодіння, що не має розташованого на ньому житлового будинку, але на ньому можуть знаходитися окремі господарські споруди. Погосподарська книга обовязково включає записи про власника (співвласників) обєкта нерухомого майна, відповідального квартиронаймача або користувача, рік побудови обєкта нерухомого майна, матеріал стін і покрівлі, загальну та житлову площу, кількість кімнат та інші технічні характеристики обєкта, у тому числі наявність каналізації, водопроводу, централізованого опалення тощо (п.п. 7.4.1, 7.4.47.4.10 Інструкції). Тобто відомості погосподарської книги є, як правило, достатніми для формування розділу Держреєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до вимог п. 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2013 р. № 1141. Законодавством не встановлено, у якій формі має видаватися виписка з погосподарської книги. Водночас зазначений документ має бути виданий уповноваженою особою органу місцевого самоврядування або відповідною архівною установою та містити відомості, передбачені Інструкцією. Тож виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради, сільським головою (у разі коли виконавчий орган не створений) або відповідною архівною установою, у тому числі сформована за допомогою програмного комплексу «Погосподарський облік для сільських, селищних рад», яка містить вказані вище відомості,\~замінює надання технічного паспорта. Тож, враховуючи те, що діючим на той час законодавством було передбачено прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, та прийнявши до уваги, що позивачем були взяті на зберігання документи, видані відповідними органами на імя спадкодавця, що свідчить про фактичне прийняття спадщини, а також враховуючи те, що позивач звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовилась від прийняття спадщини, але та обставина, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно перешкоджає їй прийняти спадщину у нотаріальному порядку, враховуючи й те, що відомості з по господарської книги свідчать про достовірність складу нерухомого майна, голову домогосподарства, що в свою чергу може бути взято судом до уваги у вказаній категорії справ, оскільки раніше не було передбачено обовязкового порядку реєстрації речових прав, прийнявши до уваги, що іншого способу захистити права позивача, окрім як в судовому порядку, не вбачається можливим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Шабівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області про встановлення факту належності житлового будинку, визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved