Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

13.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав. У заяві позивач зазначила, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], але ніякої матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню і вихованню своєї дитини. Просила позбавити його батьківських прав, посилаючись на положення ст. 164 Сімейного Кодексу України. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Третя особа - представник Органу опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради у судовому засіданні вважав доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], по відношенню до [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу у них [INFO], народився син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про, що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 436 від 2008 року, Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час неповнолітня дитина проживає разом зі своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS] і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON], ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, їх вихованням не займається, аліменти не виплачує, жодних стосунків з дитиною не підтримує, його станом здоров'я не цікавиться. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, не обхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитини доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Виходячи з вище зазначених факторів, суд розцінює їх як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, який свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Також, вищезазначене підтверджуються висновком Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, які вважають доцільним в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], позбавити батьківських прав, відповідача [PERSON]. Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved