Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

13.05.2015 року померла мати позивача - [PERSON], і після її смерті відкрилася спадщина, яка склалася з квартири за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенко,11,5, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2000 року, зареєстрованому в ОП ЗМБТІ 12.10.2000 року за реєстровим № 36777. На підставі заяви позивача від 13.05.2015 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 41877936 після смерті [PERSON] Проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не зміг у звязку з тим, що в правовстановлюючому документі на квартиру [ADDRESS] - договорі купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за р.№107041, власником зазначена гр.[PERSON], що не збігається із прізвищем померлої у свідоцтві про смерть - [PERSON]. В технічному паспорту від 06.10.2000 року на квартиру [ADDRESS] прізвище власника також зазначено як «Федоряк» [PERSON]. 18.10.2016 року державним нотаріусом [PERSON] було винесено постанову у відмові позивачу у отриманні свідоцтва про право на спадщину на квартиру 5 за адресою м.Запоріжжя, вул..Трегубенко,11, у звязку з тим, що позивачем не було надано правовстановлюючих документів щодо належності зазначеного майна спадкодавцеві. У звязку з чим був вимушений звернутися з позовом до суду, у якому зазначив наступне: Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою до Ленінського районного відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області були зроблені запити щодо надання даних про зміну прізвища гр.[PERSON] на гр.[PERSON]. Відповідно до листа Ленінського районного відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 01.04.2016 року за вих.№2313/1265 «громадянка [PERSON], [INFO], була документована паспортом громадянина України серії СВ№447540, виданим Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області від 11.09.2001 року, у звязку зі зміною прізвища з «Федоряк» на підставі паспорта громадянина України серії СА№704426, виданого Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 31.03.1998 року та свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №708855, виданого Октябрьським РАЦС від 20.09.1962 року, вказані дані зазначені у заяві про видачу паспорта (Ф1)». Враховуючи вищенаведені обставини, вважає, що «Федоряк» - це дошлюбне прізвище його матері, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане 20 вересня 1962 року Октябрським Райбюро ЗАГС Кримської області, серія: ІІІ-УР №708855, актовий запис за №70, громадянин [PERSON], [INFO], та громадянка [PERSON], [INFO], одружилися. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Але незважаючи на зміну прізвища після одруження, мати позивача, [PERSON], залишається на дошлюбному прізвище «Федоряк», порушуючи тим самим чинне на то час законодавство, не міняє паспорт у звязку із зміною прізвища після одруження, у паспорті громадянина України серії СА№704426, виданого Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 31.03.1998 року, її прізвище зазначено як «Федоряк», а не «Шуліка». Саме тому під час купівлі квартири [ADDRESS] у договорі купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, та у технічному паспорті на квартиру від 06.10.2000 року власником зазначена [PERSON]. Зміна паспорту відбулась 11.09.2001 року, тобто вже після придбання у власність квартири, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041. Мати позивача отримала новий паспорт громадянина України, тому що це було повязано із переоформленням спадщини після померлого 18.11.1999 року гр.[PERSON] - чоловіка, коли нотаріус Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори відмовилась видавати свідоцтво про право на спадщину за законом по паспорту громадянина України виданого на [PERSON], у звязку з неотриманням паспорта громадянина України, який повинен бути виданий на [PERSON] на підставі зміни прізвища після одруження. Тільки після отримання паспорту громадянина України на [PERSON], мати позивача отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою «29» листопада 2001 року за реєстровим №2-466, на автомобіль та акції після померлого 18.11.1999 року гр.[PERSON] - чоловіка. Також факт зміни прізвища померлої з [PERSON] на Федоряк і те, що Федоряк це і є [PERSON] підтверджується рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2000 року по справі №2-1543/2000р., згідно з яким за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого 18 листопада 1999 року гр.[PERSON] - чоловіка. Згідно з консультативним листом Першої Запорізької державної нотаріальної контори від 17.05.2016 року за вих.№982/02-14, позивачу необхідно було підтвердити факт належності договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, померлій «13» травня 2015 року гр.[PERSON]. Із відповідною заявою він звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлій «13» травня 2015 року матері - гр.[PERSON]. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2016 року справа № 334/3480/16-ц, провадження №2-о/334/128/16 за моєю заявою провадження було закрито, так як законом не передбачено встановлення належності правовстановлюючого документу померлій особі. Позивач просить суд встановити факт належності договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, на квартиру [ADDRESS], гр.[PERSON] ([PERSON]), що мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]; та визнати за ним, гр.[PERSON], [INFO] право власності на квартиру № 5 (пять) у будинку № 11 (одинадцять) по вулиці Трегубенка у м. Запоріжжі Запорізької області в порядку спадкування за законом після померлої «13» травня 2015 року гр.[PERSON] - матері, що мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач позов визнала у повному обсязі. Допитанні у судовому засіданні свідки……….. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до змісту ч.ч.3,4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого : факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Факт належності договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, на квартиру [ADDRESS], гр.[PERSON] підтверджується наступним. Відповідно до листа Ленінського районного відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 01.04.2016 року за вих.№2313/1265 «громадянка [PERSON], [INFO], була документована паспортом громадянина України серії СВ№447540, виданим Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області від 11.09.2001 року, у звязку зі зміною прізвища з «Федоряк» на підставі паспорта громадянина України серії СА№704426, виданого Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 31.03.1998 року та свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №708855, виданого Октябрьським РАЦС від 20.09.1962 року, вказані дані зазначені у заяві про видачу паспорта (Ф1)». Також факт зміни прізвища померлої з [PERSON] на Федоряк і те, що Федоряк це і є [PERSON] підтверджується рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2000 року по справі №2-1543/2000р., згідно з яким за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого 18 листопада 1999 року гр.[PERSON] - чоловіка. Згідно свідоцтва про одруження від 12.09.1962 р. №708855, у якому зазначено, що [PERSON] одружився на [PERSON] та після одруження дружині присвоєно прізвище «Шуліка». Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що договор купівлі-продажу, посвідчений Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, на квартиру [ADDRESS], належить [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.01.1964 р. №13436685. 13.05.2015 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.05.2015, № 327421. На підставі заяви позивача від 13.05.2015 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 41877936 після смерті [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка склалася з квартири за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенко,11,5. У договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 10.10.2000 року, зареєстрованому в ОП ЗМБТІ 12.10.2000 року за реєстровим № 36777 , Покупцем зазначено [PERSON]. З цих підстав, постановою державного нотаріуса Першої нотаріальної контори [PERSON] позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Так, квартира за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенка 5,11 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» м.Київ «10» жовтня 2000 року за реєстровим №107041, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року, в реєстрову книгу №246, за реєстровим №36777, була придбана матірю позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенка 5,11 належать померлій [PERSON] на праві власності. Після смерті позивачки відкрилася спадщина, яка складалася з квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON]. заповіту не залишила, а отже, спадкування здійснюється за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 22.10.2015 р. державного нотаріуса Першої нотаріальної контори [PERSON] на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом, було заведено спадкову справу №269/2015. Таким чином, спадкоємцями першої черги є: син померлої [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON] Крім того, судом встановлено, що позивач 13.05.2015 року звернувся до державного нотаріуса Першої нотаріальної контори [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, так як не надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Суд вважає, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенка 5,11 , не позбавляє останнього права власності на належне майно. З огляду на викладене суд вважає, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трегубенка 5,11 .

Outcome: approved