Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

12 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 70% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття - [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 26 березня 2013 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, при цьому інших утриманців не має, працездатний, працевлаштований та отримує заробітну плату, тобто має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини. Крім того, [PERSON] має проблеми зі здоров'ям, які потребують постійних витрат на ліки та обстеження, але відповідач коштів на лікування сина не надає. До того ж, не приймає участі у розвитку дитини, відмовляється надавати допомогу на оплату додаткових секцій та курсів. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 січня 2019 року відкрито провадження по справі. Відповідач подав суду відзив, в якому вимоги позивача визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з наступного: відповідач не має офіційного постійного місця роботи та не має постійної заробітної плати; позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності постійного лікування сина, а також того, що [PERSON] відвідує платні додаткові секції та курси. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі ордеру серії ХВ № 000023 від 30 березня 2018 року в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя. Представник відповідача - [PERSON], яка діє на підставі ордеру серії ПТ № 124750 від 01 квітня 2019 року, в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя, що викладена у відзиві на позов стосовно стягнення аліментів у розмірі ј частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачено законом, крім того пояснила, що вимоги про стягнення з її довірителя витрат на ліки, обстеження, розвиток дитини, оплату додаткових секцій та курсів задоволенню не підлягають оскільки такі кошти не є аліментами на утримання, а позивач не позбавлена можливості у разі наявних підстав звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання сина. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2013 року (справа № 635/396/13-ц провадження № 2/635/1683/2013). Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER], що видано 01 липня 2009 року Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 50 від 01 липня 2009 року. За даними довідки № 4175, що надана 12 грудня 2018 року виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], та разом з нею проживає [PERSON], [INFO]. Також суду в якості доказів надано: свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], що видано 14 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції; консультативні висновки спеціаліста, надані 06 квітня 2018 року, 21 квітня 2016 року, 19 травня 2011 року ОДКЛ № 1 Консультативної поліклініки на ім'я [PERSON], [INFO]; копію трудової книжки серії [NUMBER], заповненої 03 червня 2013 року на ім'я [PERSON]; ЛИСТ Головного управління ДФС у Харківській області Державної фіскальної служби України від 13 березня 2019 року, про те, що за відомостями ЦБД ДРФО ДФС України про реєстраційні дані, джерела та суми доходів по фізичній особі [PERSON], інформація про доходи за період з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року відсутня; копії квитанцій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] і зобов'язаний його утримувати, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі ј частини від заробітку (доходу) не заперечував, дитина проживає з матір'ю, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття [PERSON]. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому судом встановлено, що позивач та відповідач інших утриманців крім спільного сина не мають, обидва не працюють, тобто перебувають у рівних умовах. Посилання позивача на те, що розмір аліментів має складати 1/3 частину з усіх видів доходу відповідача, але не менше 70% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд до уваги не приймає оскільки позивачем не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, а вимога про збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину відповідного віку є безпідставною та такою що не ґрунтується на нормах закону. Стосовно посилань позивача на те, що необхідні кошти на лікування, розвиток дитини, оплату додаткових секцій та курсів, суд вважає за необхідне вказати, що вказані витрати не є утриманням дитини в розумінні положень Сімейного Кодексу України, вимог про стягнення додаткових витрат позивачем не заявлено, тому суд такі посилання до уваги не приймає, а позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідним позовом за необхідності у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, хворобою дитини або розвитком певних здібностей. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial