Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідачі зареєстровані за вище вказаною адресою: [PERSON] - з 23.11.1987 року, а в [PERSON] з 29.05.1990 року. Позивачка також зазначила, що вона є власником вищезазначеного будинку. При цьому відповідачі з дня реєстрації та по даний час не проживають в належному їй будинку, а фактично живуть в будинку який ще не введено в експлуатацію за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на ці обставини позивачка вважала, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали і підтвердили викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що він і відповідач [PERSON] дійсно не проживають в належному позивачці будинку приблизно з 1998 року. Їх речі в цьому будинку також відсутні. Однак він не згоден із позовом, оскільки це потягне зняття його з реєстрації. Зареєструватися у фактично займаному ним і [PERSON] будинку вони не зможуть, так як цей будинок ще не введений в експлуатацію. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленим, в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Заперечень або письмових пояснень щодо позову до суду не подав. Заслухавши пояснення присутніх сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд находить позов таким підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка є власником жилого будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] і з 25.01.1990 року проживає в ньому разом з членами своєї родини. (а.с. 6-13) За цією ж адресою 23.11.1987 року зареєстрований відповідач [PERSON], а з 29.05.1990 року - відповідач [PERSON] Разом з тим, з довідок Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та акту обстеження від 08.08.2013 року вбачається, що відповідачі з дня реєстрації і по цей час не проживають у вищезазначеному житловому будинку. Вони також не є близькими родичами родини позивачки. (а.с. 13-16) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому ст. 13 ч. 1 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. З досліджених судом доказів не встановлено, що позивачка позбавляла відповідачів від часу отримання права на проживання в спірному житлі реалізувати таке право. З аналізу наведених доказів також слідує, що з моменту реєстрації відповідачі фактично не проживають в спірному жилому приміщенні. В судовому засіданні також не виявлено визначених ст. 71 ч. 3 ЖК України підстав, згідно яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Таким чином, оскільки відповідачі без поважних причин не проживають в спірному жилому приміщенні більш ніж 6 місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України їх слід визнати такими, що втратили право користування належним позивачці жилим будинком. Доводи відповідача [PERSON] про неможливість зареєструватися за іншою адресою не спростовують встановлені по справі факти і не впливають на їх правову оцінку. У зв'язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивачки також належить стягнути судові витрати по справі в рівних частинах.

Outcome: approved