Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

13 червня 2019 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житлом в будинку [ADDRESS] . Позов обґрунтовано наступним. [PERSON] є власником будинку відповідно до рішення Томашпільського районного суду від 31.10.2017 року. За даною адресою зареєстровані її мати [PERSON] і племінниця [PERSON] , яку у 2016 році зареєстрували, так як її мати в зв`язку з переїздом на роботу у м. Вінницю змушена була продати їхній будинок в смт. Вапнярка. У березні 2018 року племінниця виїхала на постійне проживання до матері і на даний час її місце проживання невідоме. Позивач вказує, що мати подала документи на нарахування субсидії, але при перевірці поданих документів їй роз`яснили, що реєстрація по місцю її проживання відповідача вплине на розмір призначеної субсидії. Ухвалою суду від 25 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Відповідач повідомлявся про слухання справи шляхом оголошення на офіційному сайті суду. Станом на 31 липня 2019 року відзив на позов від відповідача до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі остання була належним чином повідомлена. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є житловий будинок [ADDRESS] . Даний будинок належить позивачу [PERSON] , що підтверджується рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2017 року (а.с.5-7). Відповідно до довідки Липівської сільської ради № 290 від 22 квітня 2019 року, [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає з березня 2018 року (а.с.10). Дані відомості підтверджуються випискою з погосподарської книги № 1 (а.с.8). Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власним майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно вимог ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем доведено і підтверджено належними доказами, що відповідач [PERSON] вибула з будинку [ADDRESS] на інше постійне місце проживання, на день розгляду справи в даному будинку не проживає понад один рік, а тому втратила право користування будинком позивача. З огляду на викладене, враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, є обґрунтованим, відтак така вимога підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено,

Outcome: approved