Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

13 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач добровільно не бере участі у матеріальному утриманні їх сумісної дитини - сина [PERSON], чим порушує його права на достатній рівень життя. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги, в обґрунтування яких послалася на факти і обставини, викладені у позовній заяві, та пояснила, що з 01 березня 2013 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Під час її вагітності - з середини вересня 2013 року вони припинили з [PERSON] сімейні стосунки із цього часу проживають за різними адресами, мають окремий бюджет та не ведуть сумісне господарство. Син знаходиться на її повному утриманні, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Домовленості з відповідачем про спосіб виконання його обов'язку по матеріальному забезпеченню дитини не досягнуто. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання повторно не зв*вився, не використавши наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні та не повідомивши про причини неявки. За наведених обставин за згодою позивачки суд відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядає справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ), установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 березня 2013 року в виконавчому комітеті Ясинівської селищної ради Кіровського району міста Макіївки Донецької області, актовий запис № 31. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір*ю. З середини вересня 2013 року сімейні стосунки між сторонами припинені і з цього ж часу сторони проживають окремо, не ведуть сумісне господарство та мають окремий бюджет. Батько дитини [PERSON] проживає окремо від неповнолітньої дитини і на її утримання у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по втримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України й ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). З наданих документів убачається, що відповідач [PERSON] з 10 січня 2014 року офіційно не працює, він фізично здоровий, проживає окремо від сім*ї, на його утриманні інші неповнолітні діти й непрацездатні члени родини (утриманці) не перебувають. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини, майновий і сімейний стан відповідача та визначає аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у відсотковому співвідношенні - у розмірі однієї четвертої частини від заробітку ( доходу) його батька - [PERSON]. Відповідно до статей 81, 88 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved