Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

13 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності та права користування в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO], і після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 21/100 частин будинку [ADDRESS] та автомобіля «Мазда», моделі 323, д/н [NUMBER]. По питанню прийняття спадщини позивач звернулась до П'ятої Одеської Державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено в оформленні спадкових справ з тих підстав, що згідно правовстановлюючих документів померлому [PERSON] належала 21/100 частини спірного домоволодіння, проте згідно розрахунку ідеальних часток, останньому належало 19/100 частин. Разом із тим, нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом щодо автомобіля марки «Мазда» моделі 323, д/н [NUMBER], чим на думку позивача визнав її право на отримання спадщини після померлого батька. Для встановлення розміру частини, що належала спадкодавцю у будинку [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси, рішенням якого від 25 жовтня 2013 року визначено, що частка померлого [PERSON] в праві спільної часткової власності становила 19/100 частини. Однак нотаріус знову відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і порекомендував звернутись до суду для вирішення цього питання. 16 грудня 2013 року заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Не погоджуючись з заочним рішенням Одеська міська рада звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2013 року заочне рішення було скасовано а справу призначено в загальному порядку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову в частині визнання за позивачем права користування земельною ділянкою в порядку спадкування, зазначивши, що за життя спадкодавець не оформив свої права на земельну ділянку, в зв'язку із чим права на неї позивач може оформити лише звернувшись до Одеської міської ради, яка є єдиним органом, уповноваженим розпоряджатися земельними ділянками, розташованими в м. Одесі. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадщину, та регулюються Главою 29, Книгою шостою ЦК України та Главами 19 та 23 ЗК України. Як вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2009 [INFO] помер [PERSON]. Спадкоємцями [PERSON] за законом є його доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 22 квітня 2013 року [PERSON] звернулась до П'ятої Одеської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до заяви від 22 квітня 2013 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 158/2013 до майна [PERSON], померлого [INFO], [PERSON] відмовилась від належної їй частки в спадщині на користь [PERSON] Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 1973 року належало 21/100 частина будинку [ADDRESS]. 5 вересня 2013 року державний нотаріус П'ятої Одеської Державної нотаріальної контори листом № 02-14 повідомив [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку із тим, що згідно довідки № 6550-11/1472 від 22.08.2013 року, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради був затверджений розрахунок ідеальних часток по домоволодінню [ADDRESS], яке належало [PERSON], а саме з 21/100 частки на 19/100 часток. Як вбачається із листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за № 6550-11/1472 від 23.08.2013 року на підставі рішення виконкому Іллічівської районної Ради народних депутатів м. Одеси № 119 від 23.02.1996 року було затверджено розрахунок ідеальних часток по домоволодінню [ADDRESS], згідно якого за [PERSON] зареєстровано 19/100 частини домоволодіння. 25 жовтня 2013 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси було визначено, що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної часткової власності по провулку [ADDRESS] становила 19/100 частини. Вказане судове рішення набрало законної сили 5 листопада 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 18 листопада 2013 року постановою державного нотаріуса П'ятої одеської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна [PERSON] на частку домоволодіння під [ADDRESS] [PERSON] було відмовлено в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на 19/100 часток зазначеного домоволодіння. Як вбачається із змісту ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах суд вважає належним способом захисту права [PERSON] шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме на 19/100 часток домоволодіння під [ADDRESS]. Що стосується вимог [PERSON] відносно визнання за нею право користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом, суд дійшов до наступних висновків. Рішенням Іллічівського районного народного суду м. Одеси від 20 травня 1987 року [PERSON] було виділено в користування із земельної ділянки по Першому Травневому провулку в м. Одесі 61.7 кв. м. Ухвалою Одеського обласного суду від 15 грудня 1987 року вказане рішення було залишено без змін, та доповнено резолютивну частину вказівкою про межі землекористування відповідно з проектом розділу земельної ділянки між співвласниками по [ADDRESS], складеному працівниками МБТІ від 20.02.1980 року. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Як вбачається із змісту ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, право користування земельною ділянкою в розмірі 61,7 кв. м., яку було виділено [PERSON] рішенням суду переходить до його спадкоємця за законом - [PERSON] При таких обставинах, виходячи із вимог ч. 3 ст. 152 ЗК України суд вважає, що [PERSON] має право на визнання за нею права користування земельною ділянкою у розмірі 61,7 кв. м., розташованою за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved