Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

13 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 22 листопада 2014 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Однак, вказує, що на даний час сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо. Вважає, що фактично сім'я розпалась через відсутність взаємопорозуміння і довіри. При цьому, незважаючи на відсутність спільних дітей, розірвати шлюб в позасудовому порядку неможливо, оскільки відповідач ігнорує прохання щодо подачі спільної заяви про розірвання шлюбу в органи ДРАЦС. Вважає збереження шлюбу неможливим у зв'язку з цим просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав в суд заяву про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримує та просить задоволити; не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 8). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явивслась, хоча неодноразово повідомлялась про дату, час та місце судового засідання. Жодних заяв чи клопотань суду не подала, відзив на позов не надала. При цьому, в суд повернувся конверт із судовою повісткою про виклик у зв'язку із тим, що відповідач за адресою своєї реєстрації не проживає. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою її реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 6377 від 18.12.2017р., виданою відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 11), суд вважає її такою, що повідомлена про дату судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи і від якої не надійшло ні відзиву на позовну заяву, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 22 листопада 2014р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області за актовим записом № 4, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 20.09.2017р. Мурованокуриловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 3). Як зазначає [PERSON] спільне життя сторін не склалося, на даний час сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Позивач вважає примирення неможливим, оскільки на даний час шлюб є формальним, його збереження суперечитиме інтересам сторін. При цьому, зазначає, що незважаючи на відсутність спільних дітей, розірвати шлюб в позасудовому порядку неможливо, оскільки відповідач ігнорує прохання щодо подачі спільної заяви про розірвання шлюбу в органи ДРАЦС. Відповідач [PERSON] жодних заперечень з приводу вищенаведених обставин суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 640,00 грн. судового збору на користь позивача. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved