Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

14.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.05.2013 р., який посвідчено приватним нотаріусом Ємельяненко К.М. за №1328 йому належить на праві власності двох кімнатна квартира [ADDRESS]. В грудні 2013 року в вищевказаній квартирі була зареєстрована його дружина [PERSON], що підтверджується довідкою про склад родини. В вересні 2014 року він з дружиною посварився та вона пішла з дому, забравши свої речі. Куди вона поїхала йому не відомо, місце проживання на теперішній час йому також не відомо її. Відповідачка з вересня 2014 р. в квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має та мешкає за іншою адресою. Він в повному обсязі не може користуватися своєю власністю, так як в ній зареєстрована відповідачка. Просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час слухання справи була належним чином повідомлена, судовими повістками. Про причини неявки у судове засідання, суд не повідомила. За таких обставин суд на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 30.05.2013 р., [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Вищевказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Краматорського нотаріального округу Донецької області Ємельяненко К.М. та зареєстровано в реєстрі за №1328. (а.с.6) Згідно довідки КП «СЕЗ» від 14.09.2016 р., за адресою: [ADDRESS] зареєстрована колишня дружина - відповідачка [PERSON], [INFO]. (а.с.10). Як вбачається з акту про не проживання від 14.09.2016 року за адресою: [ADDRESS], громадянка [PERSON], [INFO] зареєстрована та не проживає з вересня 2014 року по теперішній час. (а.с.9). Як вбачається з копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07.12.2015 року, шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], розірвано. (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах суд вважає доведеними доводи позивача про те, що реєстрація відповідачки перешкоджає йому користуватися власністю, відповідачка не мешкає більше року і тому її необхідно визнати втратившою право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved