Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

12 січня 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах з врахуванням заяви від 13.04.2018 року про зміну підстав позову позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які навчаються, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 12.01.2018 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення дочками 23 років. Вимоги обгрунтовані тим, що сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем. За рішенням суду стягувались з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Після досягнення повноліття діти навчаються на контрактній основі, стипендії не отримують, не мають інших джерел заробітку та потребують матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позовних вимог. 03 квітня 2018 року до суду надійшов відзив на позовні вимоги в яких представник відповідача зазначає, що позивач не є належним позивачем так як не проживає з дітьми. Діти в зв'язку з досягненням повноліття не повідомляли батька, що вони потребують матеріальної допомоги, не вказували суму такої допомоги та реквізити для перерахування коштів. Також представник зазначив, що на утриманні відповідача перебуває малолітня донька [PERSON], [INFO]; відповідач не має власного житла; він допомагає своїм непрацездатним батькам. У відзиві зазначено, що [PERSON] бажає допомагати своїм дітям, що робив до досягнення повноліття і планує перераховувати кошти після цього в розмірі, визначеному його дітьми, якщо він не перевищує 1/3 від усіх видів його заробітку, однак для цього він має написати рапорт та вказати банківські реквізити рахунків кожної доньки, які йому поки не надані. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.10.1996 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2011 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно стягувались аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян на кожну дитину з 11.09.2009 року до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] на підставі Договору №25724 від 14.08.2017 року про підготовку фахівця з вищою освітою, навчається в Київському університеті культури за напрямом підготовки «Аудіовізуальне мистецтво та виробництво», освітній рівень «Бакалавр», форма навчання - денна, строк навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Згідно контракту сума до оплати за семестр становить 12 600,00 грн. [PERSON] на підставі Договору №25657 про підготовку фахівця з вищою освітою від 14.08.2017 року, навчається в Київському університеті культури за напрямом підготовки «Зв'язки з громадськістю і реклама», освітній рівень «Бакалавр», форма навчання - денна, строк навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Згідно контракту сума до оплати за семестр становить 9 500,00 грн. Згідно з довідкою Київського університету культури від 30.10.2017 року №1112, [PERSON] є студенткою І курсу денної форми навчання. Згідно з довідкою Київського університету культури від 13.11.2017 року №197/17, [PERSON] є студенткою І курсу денної форми навчання. На підставі Контрактів від 29.08.2017 року, [PERSON] та [PERSON] проживають в гуртожитку по [ADDRESS]. Як вбачається з копій квитанцій, за проживання навчальний рік в гуртожитку в день укладення договору було сплачено за кожну з дівчат по 4 000,00 грн. Позивач в судовому засіданні пояснила, що хоча сторонами контракту і є дівчата та вони зазначені, як платники, за гуртожиток сплачувала вона, так як дівчата не працюють та не мають доходів. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вказаною нормою надано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Пунктом 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач в судовому засіданні пояснила, що після досягнення дітьми повноліття, відповідач не допомагав утримувати дітей, хоча йому було відомо, що вони навчаються та потребують матеріальної допомоги. А власних доходів для утримання дітей не вистачає. Позивач звертаючись до суду із позовом зазначала, що діти навчаються на платній основі, проживають в гуртожитку за який також необхідно сплачувати. В місяць на дітей вона витрачає приблизно сім тисяч гривень, що включає харчування, проїзд в транспорті, одяг, засоби гігієни, придбання необхідного для навчання та інші витрати, які необхідні щомісячно. Відповідач має також на утриманні доньку [PERSON], [INFO]. Судом не було встановлено, що відповідач, сплачуючи 1/3 частину від власного доходу на утримання дітей до виповнення повноліття та маючи на утриманні третю дитину звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він готовий сплачувати 1/3 частину його доходів на утримання дітей, але не на користь їх матері, а безпосередньо самим дівчатам та пропонував укласти мирову угоду чи нотаріально посвідчений договір. Позивач відмовилась від укладення договору та пояснила, що вона не вірить, що цей договір буде в добровільному порядку виконуватись відповідачем. Суд не може взяти до уваги зазначене відповідачем, що позивач є неналежним, так як згідно з положеннями діючого законодавства позивач має право звертатись до суду з такими вимогами, оскільки діти проживають з матір'ю, але в зв'язку із навчанням тимчасово мешкають в гуртожитку. Відповідач у відзиві зазначив, що він орендує будинок, проте суду доказів на підтвердження зазначеного не надав. Також суд не може взяти до уваги пояснення відповідача, що він утримує батьків, оскільки вони отримують пенсійне забезпечення та дохід від здачі в оренду земельного паю. Крім того сам відповідач суду пояснив, що його допомога батькам становить 200-250 грн., які потім батьки йому повертають. Суду не надано доказів, що з моменту припинення сплати аліментів на утримання дітей до виповнення 18 років змінився сімейний стан чи матеріальне становище відповідача. Відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, які навчаються та потребують матеріальної допомоги. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участь в утриманні дітей не приймає, відповідні докази суду надані не були, кошти на їх утримання не надає, діти потребують матеріальної допомоги, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до закінчення навчання в примусовому порядку. А тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 12.01.2018 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дочки знаходяться на утриманні позивачки, стан здоров'я дітей (доказів, що на даний час діти перебувають на обліку чи потребують спеціального лікування немає), відповідач має на утриманні ще одну дитину, має постійне місце роботи та постійний дохід, не заперечує проти сплати аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу, враховуючи засади розумності та справедливості, визначає розмір аліментів в розмірі 1/3 частини доходу [PERSON], щомісячно починаючи з 12 січня 2018 року і до закінчення навчання дітьми, але не довше ніж до виповнення 23 років. На підставі статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Позивач просила стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн., витрати на забезпечення участі представника у судових засіданнях у розмірі 3 000,00 грн., витрати за нотаріальне посвідчення довіреності в сумі 450,00 грн. Водночас суду не було надано доказів що позивачу надавалась правнича допомога адвокатом; витрати на забезпечення участі представника в судових засіданнях та за нотаріальне посвідчення довіреності не відноситься до судових витрат, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача зазначених сум. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial