Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

12 травня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування наказу начальника обласного бюро судово-медичної експертизи № 37/К від 19.04.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» як незаконного, стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24.11.2014 року позивач працює на посаді лікаря судово-медичних експертиз відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер з посадовим окладом 1440 грн. в місяць, -з неповним робочим днем. Свою роботу виконував своєчасно та якісно, але особисте відношення начальника бюро [PERSON] було упереджене. 02.09.2015 року керівником було ініційовано та винесено наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Факт притягнення до дисциплінарної відповідальності це акт помсти керівника. Продовжуючи трудову діяльність він почав звертати увагу на суттєві порушення трудових прав начальником бюро, які носили триваючий характер. Як результат помсти за перевірку Управління держпраці начальником таємно ініційовано та організовано комісія, на обговорення якої винесено питання щодо допущення порушення строків проведення судово-медичної експертизи трупа [PERSON], з наказом про створення комісії його не ознайомлено. За результатами проведення службової перевірки винесено наказ № 37/К від 19.04.2017 року про застосування дисциплінарного стягнення. Оскаржуваний наказ є необґрунтованим, без посилання на пункти посадової інструкції чи Правил внутрішнього трудового розпорядку. Форма та зміст наказу суперечить вимогам п. 22 та 23 Постанови № 9від 06.11.1992 року. Ним не пропущено строк виконання експертизи, оскільки фактично він закінчив оформляти висновок на третій день після отримання всіх результатів досліджень, якщо не враховувати період перебування у відрядженні. Таке відношення начальника змушує постійно переживати за своє збереження на посаді в установі, а це в свою чергу відображається на здоров'ї та сімейних відносинах. Розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн. буде спів мірним та достатнім для повернення у звичайний стан. Ухвалою суду від 23.05.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 01.06.2017 року. 12.06.2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, а фактично про доповнення предмету позову та просив також: скасувати накази начальника обласного бюро судово-медичної експертизи № 42/К від 02.06.2017 року, № 43/К від 02.06.2017 року, № 44/К від 02.06.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» як незаконні; скасувати наказ начальника обласного бюро судово-медичної експертизи № 45/К від 06.06.2017 року «Про звільнення [PERSON].» на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України з посади лікаря судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер як незаконний; поновлення на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер з 07.06.2017 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; проведення повного розрахунку нарахованої, але не виплаченої суми у зв'язку із звільненням; стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Вказані оскаржувані накази є незаконними, оскільки підстава їх винесення одна і теж, позивача не було ознайомлено із підставами надання письмових пояснень. Все робилось таємно, в той час коли позивач перебував у відрядженні або на навчанні. Всупереч законодавству його притягнуто до відповідальності тричі за одне і теж правопорушення - порушення одномісячного строку проведення судово-медичних експертиз трупів. При обранні виду стягнення не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Такі дії керівника установи є актами помсти за перевірку Управлінням держпраці. Форма наказу про звільнення не відповідає вимогам п. 3 ст. 40 КЗпП України, є незрозумілою підстава звільнення. Також з позивачем не проведено розрахунку в день звільнення. 31.07.2017 року відповідачем надано заперечення на позовну заяву в редакції від 12 травня 2017 року із яких вбачається, що відповідач із позовними вимогами не погоджується, оскільки наказ № 37/К від 19.04.2017 року є законними, причиною накладення дисциплінарного стягнення стало те, що позивач допустив грубе порушення трудової дисципліни, а саме: у випадку перевищення місячного терміну виконання експертизи експерт повинен дати усне роз'яснення причини затримки начальнику бюро і направити про це письмове повідомлення особі, яка призначила експертизу. Позивач вказаних вимог не виконав, від дачі пояснень відмовився, тому вважає позов безпідставним та необгрунтованим. Ухвалою суду від 22 серпня 2017 року задоволено заяву судді Татарінової О.А. про самовідвід. Справу в порядку автоматизованого авто розподілу передано для розгляду судді Островському Л.Є. В судовому засіданні 16.01.2018 року відповідачем надано відзив на позовну заяву із додатками. Із відзиву вбачається, що відповідач вважає вимогу позивача про скасування наказу № 37/К від 19.04.2017 року необґрунтованою з підстав наведених у запереченнях. Щодо заяви про збільшення позовних вимог, то відповідач вважає, що така заява не є позовною заявою, прийнята з порушенням норм процесуального права. Крім того, оскаржувані у заяві про збільшення позовних вимог накази є законними, відповідають вимога КЗпП України, свідчать про неодноразові, систематичні порушення позивачем своїх трудових обов'язків та вимог Інструкції в частині не повідомлення начальника бюро СМЕ про причини несвоєчасного виконання експертиз трупів [PERSON], № 38, № 45, № 51. У зв'язку з неодноразовим застосуванням дисциплінарних стягнень у вигляді доган позивача було звільнено із займаної посади. Звільнення відбулось із дотриманням процедури визначеної КЗпП України. Оскільки звільнення проведено у відповідності до законодавства, то підстав для відшкодування моральної шкоди також немає. Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю Островського Л.Є. звільнено із займаної посади у зв'язку з поданням заяви про відставку. На виконання вимог п. 2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Островського Л.Є. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю - Бабій О.М. 09 жовтня 2018 року справу передано судді Бабій О.М. 11 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Бабій О.М. В судовому засіданні 29.03.2019 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові та у заяві про збільшення позовних вимог. Представник позивача додатково пояснила, що позивач повідомляв про невчасність виконання експертизи свого безпосереднього керівника [PERSON] та усно (в телефонному режимі) повідомив слідчого про це. Ніхто з експертів СМЕ не проводить експертизи вчасно та не повідомляє про це слідчих та до них чомусь догани не застосовують, вважає, що у керівника ОБСМЕ негативне ставлення до позивача, тому до нього застосовано дисциплінарні стягнення. При накладенні дисциплінарного стягнення не враховано, що неповідомлення позивачем слідчого про причини невиконання експертизи не потягло жодних правових наслідків, не врахованого попередню роботу позивача, тому просила позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, задоволити. Представники відповідача в судовому засіданні 05.04.2019 року позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у запереченнях та відзиві. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Наказом № 132/к від 27.11.2014 року позивач був прийнятий на роботу на посаду судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер з 01.12.2014 року. Наказом № 37/К від 19.04.2017 року позивачу було оголошено догану у зв'язку з грубим порушенням наказу МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року № 6, а саме: п. 3.7 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п.3.8. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п.1.34 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи» (т. 1 а.с.89). Відповідно до п. 3.7 Інструкції, підсумки експертизи повинні складатися не пізніше ніж через три доби після закінчення всіх експертних досліджень з обов'язковим зазначенням дати закінчення експертизи. Відповідно до п. 3.8 Інструкції, проведення експертизи повинно бути закінчене протягом одного місяця з дня отримання від органів дізнання, попереднього слідства або суду всіх необхідних матеріалів. При перевищенні експертом встановлених строків він повинен дати усне роз'яснення причин затримки начальнику бюро і направити про це письмове повідомлення особі, яка призначила експертизу . Відповідно до п. 1.34 Правил, тривалість проведення експертизи не повинна перевищувати одного місяця. При перевищенні експертом місячного терміну виконання експертизи він повинен дати усне пояснення причин затримки начальнику бюро і направити про це письмове повідомлення особі, яка призначила експертизу. У названих нормативно-правових документах записаний порядок і строк проведення судово-медичної експертизи та із вказаними нормативними документами позивачу повинно було бути відомо в силу виконання ним своїх посадових обов'язків. Відповідно до ч.2 ст. 140 КЗпП України, щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. 10.01.2017 року до ОБ СМЕ поступила на виконання постанова слідчого Олійника Є.О. про проведення експертизи трупа [PERSON] Виконання вказаної експертизи було доручено позивачу (т. 1 а.с.79-80). Як вбачається із наказу начальника ОБ СМЕ від 06.02.2017 року позивача зараховано на цикл тематичного удосконалення «Судово-медична експертиза транспортної травми» з 06.02.2017 року по 20.02.2017 року за заочною формою з елементами дистанційного навчання та з 20.02.2017 року по 08.03.2017 року на кафедру судової медицини НМАПО на очну частину навчання (т. 1 а.с. 14) А з 12.03.2017 року по 12.04.2017 року позивач відряджений, згідно наказу в.о. начальника ОБ МСЕ, до м. Києва на передатестаційний цикл «Судово-медична експертиза» (т. 1 а.с.16). Отже, у вказаний період позивач не міг виконувати свої посадові обов'язки. Але, це не звільняло позивача від обов'язку повідомити особу усно керівника та письмово особу, яка призначила експертизу про причини затримки виконання експертизи. Цього позивачем не було зроблено, що він визнав у судовому засіданні. 05.04.2017 року до відповідача надійшов лист від слідчого Сосяка Н.В. про надання пояснень у зв'язку з чим порушено терміни виконання судово-медичної експертизи трупа [PERSON].(т. 1 а.с.81). Для з'ясування вказаних причин було створено комісію 10.04.2017 року (т. 1 а.с.82). 13.04.2017 року позивач надав пояснення, що ним в телефонному режимі було повідомлено слідчого Сосяка Н.В. та його керівника про продовження строків проведення експертизи у зв'язку з відрядженням експерта (т. 1 а.с.88). Із вказаного пояснення не вбачається, що позивач повідомив свого керівника усно та слідчого письмово про причини затримки виконання експертизи. Актом службової перевірки від 14.04.2017 року (т. 1 а.с.86-87) встановлено порушення допущені експертом [PERSON], а саме: не повідомлення про причини затримки виконання експертизи трупа [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач допустив порушення трудової дисципліни при виконанні ним трудових обов'язків у відповідача, що призвело до накладення на нього відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Наказ про накладення такого дисциплінарного стягнення від 19.04.2017 року № 37/К є правильним та відповідає ступеню тяжкості вчиненого проступку, із вказаним наказом позивач ознайомлений 19.04.2017 року. При накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем було дотримано процедури визначеної ст. 149 КЗпП. Що стосується вимог позивача про скасування наказів № 42/К від 02.06.2017 року, № 43/К від 02.06.2017 року, № 44/К від 02.06.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», то суд приходить до наступних висновків. 02.06.2017 року наказом № 42/К до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани у зв'язку з порушенням наказу МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року № 6, а саме: п. 3.7 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п.3.8. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п.1.34 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи» при виконанні судово-медичної експертизи трупа № 38 від 18.01.2017 року (т. 1 а.с.177-178). 02.06.2017 року наказом № 43/К до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани у зв'язку з порушенням наказу МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року № 6, а саме: п. 3.7 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п.3.8. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п.1.34 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи» при виконанні судово-медичної експертизи трупа № 45 від 23.01.2017 року (т. 1 а.с.179-180). 02.06.2017 року наказом № 44/К до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани у зв'язку з порушенням наказу МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року № 6, а саме: п. 3.7 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п.3.8. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п.1.34 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи» при виконанні судово-медичної експертизи трупа № 51 від 25.01.2017 року (т. 1 а.с.181-182). Як вбачається зі змісту оскаржуваних наказів вони застосовані за різні проступки, а саме, за неповідомлення усно керівника та особи, яка призначила експертизу про причини затримки виконання експертизи трьох різних трупів. Із вказаними наказами позивач ознайомлений 02.06.2017 року, що засвідчує його підпис на наказах. Винесенню вказаних наказів передували доповідна записка в.о. завідувача відділу експертизи трупів [PERSON] (т. 1 а.с.183). В своїх поясненнях від 25.04.2017 року (т. 1 а.с. 192) позивач зазначає про причини невчасного виконання експертизи, але не пояснює чому він не повідомив про такі причини відповідних суб'єктів. Позивачу неодноразово пропонувалось надати пояснення, що підтверджується копіями повідомлень, які отримані позивачем (т. 1 а.с. 186-191). Також позивач надавав відповідні пояснення (т. 1 а.с.193-197). Отже, в даних випадках відповідачем також дотримано процедури застосування дисциплінарного стягнення визначеної ст. 149 КЗпП України. Твердження представника позивача про те, що неповідомлення позивача про причини затримки виконання експертиз не потягло ніяких наслідків є необґрунтованим, оскільки законом не передбачено настання чи ненастання наслідків. Також голослівним та необґрунтованим є твердження позивача та його представника про те, що інші експерти також не повідомляють про причини затримки виконання експертиз, але їх не притягують до дисциплінарної відповідальності, оскільки виконання своїх обов'зків іншими експертами установи не предметом позову. Твердження позивача та представника про упереджене чи негативне ставлення з боку керівника установи до позивача є причиною притягнення його до дисциплінарної відповідальності також не підтверджено належними та допустимими доказами. Щодо вимоги позивача про скасування наказу про звільнення № 45/К від 06.06.2017 року «Про звільнення [PERSON].» на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України з посади лікаря судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер, то судом встановлено наступне. Як вбачається із копії наказу № 45/К від 06.06.2017 року позивача було звільнено із займаної посади у зв'язку з неодноразовим застосуванням дисциплінарних стягнень у вигляді доган на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП, відповідно до якої: трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як встановлено судом, до позивача неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, а саме: видано розпорядження про попередження від 23.09.2015 року (т. 1 а.с.224), застосовано догану 02.09.2015 року (т. 1 а.с. 2232), застосовано догану 13.10.2016 року (т. 1 а.с.211), застосовано догану 19.04.2017 року, застосовано догани 02.06.2017 року. Перед звільненням позивача відповідач звернувся із поданням до Профкому (т. 1 а.с.198-200). Позивач викликався на засідання профкому (т. 1 а.с.201), копію повідомлення позивач отримав, що підтверджується його підписом. Позивач мав можливість виступити на засіданні профкому, що підтверджується копією витягу з протоколу від 06.06.2017 року (т. 1 а.с 202). Профкомом надано згоду на звільнення позивача з роботи. Отже, при звільненні позивача відповідачем дотримано вимог законодавства про працю, а тому підстав для скасування наказу та поновлення позивача на роботі, стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу не має. Щодо вимоги позивача про стягнення всіх сум при звільненні, то позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що з ним не проведено повного розрахунку при звільненні, з наказом про звільнення від ознайомлений, зауважень в ньому не зазначив щодо не проведення розрахунку. За змістом ст. 237-1 КзПП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В ході розгляду справи судом не встановлено порушення роботодавцем законних прав позивача, тому вимога про відшкодування моральної шкоди не містить правових підстав для її задоволення. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У судовому засіданні позивач не довів факту порушення його трудових прав відповідачем. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 40, 140, 147, 148, 149, 237-1 Кодексу законів про працю України,

Outcome: dismissed