Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

14.07.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач просила: визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,0555\~га, що розташована за адресою: вул.\~Герцена, 57-а, в м. Умані Черкаської області та призначена для обслуговування жилого будинку, яка на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 293619 від 17.03.2005 належала її власнику і спадкодавцю гр.\~[PERSON], батькові позивача, який помер 07.02.2014 в м. Умані Черкаської області, та яка на Схемі розподілу земельної ділянки, наданої СП\~ТОВ\~«Фавор», не заштрихована; та визнати за відповідачем, [PERSON], права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0087\~га, що розташована за адресою: вул.\~Герцена, 57-а в м.\~Умані Черкаської області, та призначена для обслуговування жилого будинку, яка на підставі Договору Дарування від 31.05.2005, реєстр. № 2-1334, належала брату позивача і чоловікові відповідача гр.\~[PERSON], який помер 26.08.2006 в м.\~Умані Черкаської області, та яка на Схемі розподілу земельної ділянки, наданої СП\~ТОВ\~«Фавор» заштрихована. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свій позов та просила задовольнити її позовні вимоги, пославшись на обставини, наведені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] не визнала позов, оскільки належні їй частина будинку з надвірними спорудами і будівлями розташовані на земельній ділянці, площа якої перевищує 87\~кв.метрів, які позивач просить визнати за відповідачем. Дослідивши письмові докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON], який помер 07.02.2014 в м. Умані Черкаської області (Свідоцтво про смерть серії 1-СР №\~231878 від 07.02.2014, актовий запис про смерть №\~107). [PERSON] прийняла спадщину, що вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2015 у спадковій справі №\~146/2015. Згідно із заповітом [PERSON] від 24.01.2006, посвідченим державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори [PERSON], в реєстрі №\~2-29, спадкоємцю [PERSON] був заповіданий належний [PERSON] на праві власності житловий будинок з приватизованою земельною ділянкою, що знаходяться в м.\~Умані вул.\~Герцена, буд. 57-а, Черкаської області. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2015 державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцю [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] на частку земельної ділянки, що знаходиться в м.\~Умані по вул.\~Герцена, буд. 57-а, оскільки у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вказана площа земельної ділянки 0,0642\~га, а [PERSON] 31.05.2005 за реєстровим №\~2-1334 подарував [PERSON] із належної йому земельної ділянки площею 0,0642\~га 87\~кв.м., про що зроблена відмітка в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №\~293619 від 17.03.2005. Обдарований [PERSON] помер і не зареєстрував належним чином подаровану йому земельну ділянку площею 87\~кв.м. Провести розподіл та державну реєстрацію земельних ділянок неможливо тому, що власники померли. Позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0555\~га, яка, на її думку, належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 293619 від 17.03.2005, та за відповідачем право власності на земельну ділянку площею 0,0087\~га, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Договору Дарування від 31.05.2005, реєстр. № 2-1334. З такою позицією позивача щодо наявності права власності в спадкодавців на спірні земельні ділянки площею 0,0555\~га та 0,0087\~га суд не може погодитися, враховуючи такі обставини і положення законів, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З норм статті 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом, визначеним законом. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 293619 від 17.03.2005 [PERSON] на підставі рішення Уманської міської ради №\~8-37/4 від 10.11.2004 є власником земельної ділянки площею 0,0642\~га, яка розташована по вул.\~Герцена, 57а, у м. Умані Черкаської області, і призначена для обслуговування жилого будинку. Кадастровий номер земельної ділянки 7110800000:04:003:0298. Договором дарування частини земельної ділянки від 31.05.2005, посвідченим державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрованим у реєстрі за №\~2-1334, [PERSON] (даруватель) подарував, а [PERSON] (обдаровуваний) прийняв у дар належну [PERSON] на праві власності земельну ділянку розміром 87\~кв.м., що знаходиться в м. Умані, вул.\~Герцена, 57а, належну дарувателю на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЯБ № 293619, виданим 17.03.2005 на підставі рішення Уманської міської ради №\~8-37/4 від 10.11.2004. Пунктом 7 Договору передбачено, що договір є підставою для видачі державного акту на право приватної власності на землю, а пунктом 8 що право власності на вказану в договорі земельну ділянку у обдаровуваного виникає з моменту державної реєстрації цього Договору. У частині 1 статті 79 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла станом на 31.05.2005 день укладення Договору дарування частини земельної ділянки) (далі ЗК України) визначено, що земельна ділянка як об'єкт права власності це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч. 1, 2 статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або ж, як це передбачено ст. 131 ЗК України, на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод, укладення яких здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. І частиною 3 цієї статті передбачено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є державний акт (ст.\~126 ЗК України). Підстави і порядок виникнення у обдарованого [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 87\~м.кв. за Договором дарування частини земельної ділянки від 31.05.2005 регулювалися нормами ЦК України (ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334, абзац другий ч. 2 ст.\~373, ) і нормами ЗК України, наведеними вище (у редакціях, які діяли на час укладення вказаного договору). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України, оскільки договір про відчуження земельної ділянки підлягав державній реєстрації, то право власності у набувача обдарованого [PERSON] могло виникнути лише з моменту такої реєстрації. Надані суду документи Договір дарування частини земельної ділянки від 31.05.2005, Державний акт на земельну ділянку серії ЯБ № 293619, підтверджують лише факт укладення відповідного договору дарування між [PERSON] та [PERSON] і бажання власника земельної ділянки передати частину з неї іншій особі. Однак обдарований [PERSON] за життя не отримав щодо спірної частини земельної ділянки державний акт про право власності на неї на своє ім'я та, відповідно, не зареєстрував в уповноваженому органі договір дарування і своє право власності на подаровану йому земельну ділянку площею 87\~кв.м. Так само і [PERSON] як особа, яка відчужувала частину від своєї земельної ділянки, не отримав новий державний акт про право власності на земельну ділянку, яка залишалася в його власності, і не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку площею 0,0555\~га. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж двох земельних ділянок площею 87\~кв.м. і площею 0,0555\~га в натурі (на місцевості) за адресою вул.\~Герцена, 57а, м.\~Умані Черкаської області, на замовлення [PERSON] чи [PERSON] не виготовлялась ні до, ні після укладення Договору дарування частини земельної ділянки від 31.05.2005. Отже, на підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що на момент смерті [PERSON] (07.02.2014) у нього як у спадкодавця не виникло і не існувало права власності на земельну ділянку (в розумінні ч. 1 ст. 79 ЗК України) площею 0,0555\~га за адресою вул.\~Герцена, 57а, м.\~Умані Черкаської області, яке б було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 293619 від 17.03.2005; і що на момент смерті [PERSON] (26.08.2006) у нього як спадкодавця не виникло і не існувало права власності на земельну ділянку (в розумінні ч. 1 ст. 79 ЗК України) площею 0,0087\~га. відповідно до Договору дарування частини земельної ділянки від 31.05.2005. У статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею та за відповідачем права власності на земельні ділянки площею, відповідно, 0,0555\~га і 0,0087\~га за адресою вул.\~Герцена, 57а, м.\~Умані Черкаської області, є необгрунтованими та суперечать закону, і тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed