Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

13 липня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Безугла Іванна Сергіївна звернулася з даним позовом та просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 625261 та скасувати його державну реєстрацію. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до по господарської книги Салиської сільської ради № 7 1974-1976 рр. за [PERSON] рахується земельна ділянка в [ADDRESS] орієнтовною площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, яку використовує з 1974 року. Однак при спробі позивачки посадити городину на своїй ділянці, приїхали працівники поліції з сусідкою [PERSON] в якої був Державний акт на право власності на її земельну ділянку, та остання зазначила що приватизувала дану ділянку ще 2009 року. Рішенням Крив`янівської сільської ради Таращанського району Київської області №173-35-5 від 18.08.2009 року було затверджено технічну документацію із землеустрою по складанню державних актів на право власності на землю та передані згідно списку, зокрема земельну ділянку позивачки було передано [PERSON] . Розібравшись, що вчинили помилку 06.10.2010 сесія Крив`янівської сільської ради Таращанського району Київської області приймає рішення №257-43-V згідно з яким скасовує рішення Крив`янівської сільської ради Таращанського району Київської області №173-35-5 від 18.08.2009 року щодо передачі земельних ділянок [PERSON] , а також визнає недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] від 21.12.2009 року серії ЯИ № 625261. Хоча сільська рада й мала право скасувати своє рішення, але визнати акт на право власності на земельну ділянку недійсним, можливо лише у судовому порядку, в зв`язку з чим було вирішено звернутися до суду. 03.11.2020 відповідачкою [PERSON] було подано відзив.(а.с.30-39) Зазначає що позивачка у своєму позові вказує, що згідно погосподарської книги Салиської сільської ради № 7 за 1974-1976 роки за нею рахувалася земельна ділянка в [ADDRESS] , орієнтовною площею 0.10 га для ведення особистого селянського господарства і дану земельну ділянку вона використовує з 1974 року. Проте позивачка не має, та ніколи не мала ніякого відношення до земельної ділянки, площею 0.1642 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 625261, який виданий 21.12.2009 року. До осені 2009 року на підставі усної домовленості позивачка за згодою відповідачки використовувала для випасу власної корови частину земельної ділянки, яка перебувала у користуванні відповідачки, а на даний час перебуває у приватній власності. Всі посилання в погосподарській книзі Салиської сільської ради не мають ніякого відношення до земельної ділянки площею 0,1642 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачці. Відповідачка щорічно сплачує земельний податок. Відсутні докази щодо належності земельної ділянки [PERSON] . Подальші рішення сільради щодо скасування рішення № 173 від 18.08.2009 року є незаконними. Приймаючи 06.10.2010 рішення за № 257-43-V сільська рада вийшла за межі своїх повноважень. Також зазначає що оскільки позивачці з 2010 року було відомо про наявність рішення Крив`янської сільської ради та Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 625261, то позивачкою було пропущено строк позовної давності що є підставою для відмови у позові. 19.02.2021 представником позивачки подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що сільська рада хоча й мала право скасувати своє рішення, але визнати акт на право власності на земельну ділянку недійсним можливо лише в судовому порядку. Позивачка дізналася про своє порушене право та про те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] , не скасований - лише в 2020 році, а тому строк позовної давності не пропущений. (а.с. 69-70). 01.03.2021 представником відповідача подане письмове клопотання, в якому зазначає, що позивачка приховує той факт, що за її адресою рахувалася земельна ділянка лише площею 0,01 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Для ведення особистого селянського господарства (городу) позивач використовувала земельну ділянку 0.29 га, частина якої знаходиться зовсім за іншою адресою. Порівнюючи виписки з погосподарської книги за період 1974-2010 роки та за період з 2011 по 2020 роки, вбачається, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що перебуває у користуванні позивача збільшилася з 0,01 га до 0,2 га. А земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства (городу) - зменшилася з 0,29 га до 0,1 га. Маніпулюючи так званою зміною цільового призначення позивачка намагається ввести суд в оману, оскільки фактично розмір земельної ділянки, який перебував у користуванні позивачки не змінився, а змінилося лише цільове призначення земельних ділянок.(а.с. 87-88). Представник позивачки Безугла І.С. у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, прохала його задовольнити. Відповідно до запису у погосподарській книзі за позичкою рахується земельна ділянка площею 10 соток для ведення особистого селянського господарства. Документів щодо плану земельної ділянки та її меж, позивачка не має. Рішенням сесії Крив`янської сільської ради від 06.10.2010 скасовано попереднє рішення сільради від 18.08.2009 року щодо передачі земельних ділянок [PERSON] , а також визнано недійним державний акт на право власності на земельну ділянку від 21.12.2009. Однак, сільрада не мала права визнавати недійним державний акт. Протягом багатьох років позивачка користувалася спірною земельною ділянкою. Строк позовної давності не пропущений, оскільки сільрада скасувала своє рішення і до 2020 року позивачка спокійно користувалась спірною земельною ділянкою. Оскільки позивачка є пенсіонеркою, тому вона не сплачувала податок на землю. Позивачка у судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] , а відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] . За її (позивачки) адресою [ADDRESS] рахується 20 соток неприватизованої землі, плюс 10 соток землі для будівництва та обслуговування житлового будинку. Тобто разом 30 соток. В неї дівоче прізвище [PERSON] На спірній земельній ділянці площею 10 соток вона садила картоплю, косила сіно. Користувалась цією ділянкою з 1976 року, а відповідачка ніколи не користувалась цією земельною ділянкою. [PERSON] не місцева, а приїжджа, їй дали по приїзду хату та 30 соток землі, і [PERSON] приватизувала спірну ділянку 10 соток. В 2009 вона (позивачка) звернулась до сільради. Збиралась сесія, казали, що неправильно виділили землю [PERSON] , була присутня при цьому і відповідачка. Після того позивачка користувалася земельною ділянкою. Відповідачка казала сусідам: «Хай косе траву». Конфлікт з [PERSON] виник весною 2020 року. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Якименко О.В., в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного позову. Пояснив, що спірна відсутні докази наявності права користування позивачкою спірною земельною ділянкою. Крім того, спірна земельна ділянка не має ніякого відношення до земельної ділянки, приватизованою відповідачкою. Поруч зі спірною земельною ділянкою розташована вільна земельні ділянка, але позивачка чомусь не претендує на неї. Після отримання державного акту відповідачка сплачує земельний податок, правомірно користується землею. Рішення сільради про скасування державного акту є нікчемним. Позивачка з 1974 року не зверталася до сільради про надання дозволу на приватизацію землі. Позивачка тимчасово, за усного дозволу відповідачки, користувалась частиною земельною ділянкою до кінця 2019 року. В 2019 році позивачка вирішила виорати земельну ділянку, через що виник конфлікт. Крім того, земельні ділянка, приватизована [PERSON] і та, на яку претендує позивачка, мають різні юридичні адреси. Прохав відмовити у позові та застосувати строк позовної давності. Представник відповідача Таращанської міської ради - Бутенко Я.В. у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] звернулась до Крив`янської сільради для виготовлення земельної документації. На сесії було затверджено земельну документацію. [PERSON] виготовила Державний акт про право власності на земельну ділянку. З невідомих причин в подальшому Крив`янська сільрада скасувала своє попереднє рішення, крім того визнала недійсним Державний акт, що виданий відповідачці. Заперечував проти задоволення позову, оскільки він є безпідставним. [PERSON] не зверталась до органів місцевого самоврядування за приватизацією землі. Представник Білоцерківської РДА Київської області у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Правом подати пояснення щодо позову не скористалися. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно довідок, виданих виконавчим комітетом Крив`янської Сільської ради, [PERSON] належить земельна ділянка в [ADDRESS] орієнтовною площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, яку використовує з 1974 року. (а.с. 4,5). Як вбачається з виписок з погосподарських книг за 1974 - 2010 роки за домогосподаством за адресою [ADDRESS] рахуються земельні ділянки загальною площею 0,3 га, в тому числі 0,01 га для будівництва та обслуговування житлового будинкуі господарських споруд, та 0,29 га для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 74-82). З 2011 року в записах у погосподарских книгах наявні зміни, за вказаним домогосподарством рахується земельна ділянка загальною площею 0,3 га, в тому числі 0,2 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та 0,1 га для ведення особистого селянського господарства. (а.с.72-73). Отже, вбачаються протиріччя у записах погосподарських книг щодо площі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Крив`янівської сільської ради Таращанського району Київської області №173-35-5 від 18.08.2009 року було затверджено технічну документацію із землеустрою по складанню державних актів на право власності на землю, зокрема у додатку зазначено у графі власник або користувач [PERSON] - [ADDRESS] , а також зазначено дві земельні ділянки: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, та 0,1642 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с.8, 8 зворот). Рішенням № 6 виконавчого комітету Крив`янської сільської ради Таращанського району від 26.02.2020 року в зв`язку з упорядкуванням номерних знаків адресу земельної ділянки [ADDRESS] змінити на [ADDRESS] , площею 0.25 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3224482601:01:009:0009. (а.с. 93-97). 21.12.2009 року [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3224482601:01:009:0010, площею 0,1642 га. (а.с.42). 06.10.2010 сесія Крив`янівської сільської ради Таращанського району Київської області прийняла рішення №257-43-V згідно, яким відмінила рішення Крив`янської сільської ради Таращанського району Київської області №173-35-V від 18.08.2009 року на [PERSON] «Про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] ». а також визнала недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] від 21.12.2009 року серії ЯИ № 625261. (а.с. 6) Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Статтю 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Відповідно до частини другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно до вимог частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 провадження №12-89гс18у зазначив, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу (позивача) не можна покладати обов`язок об`єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення. Стаття 317 ЦК України визначає, що власникові належать права володіння, і користування. І і Статтею 319 ЦК України визначено, що: 1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 2.Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. 3.Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. 4.Власність зобов`язує. !і,= 6.Держава не втручається у здійснення власником права власності. В законодавстві діє принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15. Верховний Суд також зауважив, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються не відповідно до акта узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки, що відповідає Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року N 43 , чинною на час виникнення спірних правовідносин. Згідно п.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядуваннядо виключної компетенції сільських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) земельних відносин. Згідно ст. 12 п.б) Земельного Кодексу України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно ст. 83 Земельного Кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать землі загального користування населених пунктів( майдани, вулиці, проїзди, шляхи, тощо). Згідно ст. 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня тримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно п.10 ст. 59 ЗУ Про місцеве самоврядування 10. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльні (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльні перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Відповідно постанови Верховного Суду № 240/6076/18 від 21.10.2021 орган місцевого самоврядування має можливість вносити зміни до власного рішення, водночас реалізація зазначених повноважень можлива в разі дотримання таких умов: а) відсутність факту виконання рішення, що змінюється; б) відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення в разі виникнення таких правовідносин. В даному випадку Крив`янська сільська рада Таращанського району Київської області приймаючи 06.10.2010 року рішення за № 257-43-У вийшла за межі своїх повноважень, оскільки попереднє рішення вже було виконане, крім того виникли правовідносини, пов`язані з правом власності відповідачки на земельну ділянку. Також позивачкою не було доведено, що земельна ділянка, яка належить відповідачці [PERSON] є тією самою ділянкою, якою користувалась позивачка. Позивачці та її представнику неодноразово було роз`яснено судом право заявити клопотання про проведення земельної експертизи, однак, клопотання про призначення земельної експертизи не було заявлено. Крім того, право позивачки на користування земельною ділянкою не було належним чином оформлено. Підстави для визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 625261 від 21.12.2009 - відсутні, Виходячи з наведених вище підстав даний позов не підлягає задоволенню. Суд відмовляє у задоволенні оскільки позов є не обґрунтований, а тому відсутні підстави для оцінки доводів щодо пропуску строку позовної давності. Згідно ч.2 п.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у позові судові витрати складаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed