Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

13 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки: рілля [NUMBER] площею 3,6260 га та кормові угіддя [NUMBER] площею 0,9074 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходиться на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області. За життя мати склала заповіт, яким заповіла їй все своє майно. Як спадкоємець, вона своєчасно звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: ріллю площею 3,6260 га та кормові угіддя площею 0,9074 га, що знаходяться на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача - Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради. Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус надіслав до суду листа про розгляд справи без його участі. У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частинами першою, другою статті 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] були [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батько позивачки [PERSON] помер [INFO] (а. с. 7). [INFO] померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Згідно заповіту, посвідченого 10 серпня 2000 року секретарем Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №254, [PERSON] все своє майно заповіла доньці [PERSON] - позивачці в справі. (а. с. 8). У відповідності до довідки Гуринівської сільської ради від 26 серпня 2014 року заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Гуринівської сільської ради 10 серпня 2000 року за №284, не змінювався і не відмінявся (а. с. 21). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №034053, виданого Гуринівською сільською радою Білопільського району Сумської області 29 вересня 1999 року на підставі рішення ХІ сесії 23 скликання Гуринівської сільської ради народних депутатів від 28 вересня 1999 року, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 4,53 га в межах згідно з планом, з яких: 3, 62 га ріллі та 0,91 га кормових угідь (а. с. 9). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №786 від 23 липня 2014 року нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, зокрема, ріллі площею 3,6260 га становить 89 261 грн. 68 коп.; кормових угідь площею 0,9074 га - 2 561 грн. 61 коп. Загальна нормативна грошова оцінка вказаних земельних ділянок становить 91 823 грн. 29 коп. (а. с. 10). З довідки Білопільської міської ради Сумської області від 07 серпня 2014 року вбачається, що [PERSON] проживала разом із донькою [PERSON] із 27 серпня 2010 року і по день смерті в [ADDRESS] (а. с. 12). Згідно інформації Білопільської районної державної нотаріальної контори від 23 серпня 2014 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова після [PERSON], яка померла [INFO], не заводилася. (а. с. 18-19). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що остання не надала правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується відповідною постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а. с. 20). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: на 3,6260 га ріллі та 0,9074 га кормових угідь, що знаходяться на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. Однак, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання за нею права власності на земельні ділянки площами: 3,6260 га ріллі та 0,9074 га кормових угідь, розташовані на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved