Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

14 березня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Гаражного кооперативу «Мотор» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди Посилався на те, що з 18.03.2013 року на підставі рішення загальних зборів перебував на посаді голови правління кооперативу і 29.01.2014 року за рішенням загальних зборів від 26.01.2014 р. звільнений з займаної посади. На день звільнення працював, однак з ним не був проведений остаточний розрахунок у розмірі 665,22 грн., зазначену суму заробітної плати за січень 2014 року, він отримав 18.02.2014 року. В зв'язку з наведеним просив стягнути з відповідача 768,36 грн. середньомісячного заробітку за час затримки остаточного розрахунку з 29.01.2014 р. по 18.02.2014 року, та 500 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідач позов не визнав та просив залишити його без задоволення. Представник Гаражного кооперативу «Мотор» зазначив, що вина у затримці остаточного розрахунку відсутня, оскільки позивача звільнено з 26.01.2014 р., він самовільно виконував обов'язки голови правління до 29.01.2014 р., також звільнив головного бухгалтера, несвоєчасно та не в повному обсязі передав документи та печатки, що обговорювалось на загальних зборах, крім того кооператив не мав змоги виплатити суму заборгованості по заробітній платі до моменту перереєстрації в Державній реєстраційній службі України особи яка має вчиняти юридичні дії від імені кооперативу, а також оформлення документів до банківських рахунків. Крім того новообраний голова кооперативу та головний бухгалтер до часу виплати заборгованості по заробітній платі відновлювали звіт за рік та договори з обслуговуючими організаціями і лише після цього були проведені всі виплати. Також заперечував факт звернення позивача до голови кооперативу до 18.02.2014 р. з питання виплати заборгованості по заробітній платі. Заслухавши сторони, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивач перебувала на посаді голови правління гаражного кооперативу «Мотор» з 18 березня 2013 р. по 27 січня 2014 року, що підтверджується копією розпорядження № 97 від 18.03.2013 р. «про вступ на посаду голови ГК «Мотор» та протоколом №1 загальних зборів ГК «Мотор» від 26.01.2014 р., а також розпорядженням № 2 від 27.01.2014 р. про звільнення [PERSON] з 27.01.2014 р. Згідно до наданої фотокопії трудової книжки [PERSON] з 20.08.1996 року займає посаду генерального директора ТОВ «Кедр». 27.01.2014 р. позивача звільнено з роботи за власним бажанням, на день звільнення працював, однак у порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не виплатив позивачу належну заробітну плату за січень 2014 р. у розмірі 665,22 грн., яку йому виплачено 18.02.2014 р., що підтверджується платіжною відомістю. (а.с. 28) Згідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином відповідальність за затримку остаточного розрахунку виникає лише за наявності вини підприємства. Разом з цим матеріали справи свідчать, що 01.02.2014 року на засіданні правління і ревізійної комісії ГК «Мотор» обговорювалось питання про те, що [PERSON] з 27.01.2014 р. не передав справи по ГК «Мотор», до податкової та статистичної служб не здано звіти за рік, не надав річний звіт, не підготував до друку та реєстрації статут кооперативу прийнятий на загальних зборах 16.03.2013 р., будучи звільненим з 26.01.2014 р. 28.01.2014 р. підписав заяву на звільнення бухгалтеру. (а.с. 22-26) Згідно акта приймання-передачі [PERSON] 29.01.2014 року передав голові правління печатки кооперативу, статутні документи та ключі від сейфів. (а.с. 27) 12.02.2014 р. Державною реєстраційною службою України внесено зміни до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно осіб які мають право вчиняти юридичні дії від імені ГК «Мотор» (а.с. 20) Вказані обставини свідчать, що відповідач з поважних причин не мав змоги своєчасно провести остаточний розрахунок з позивачем по справі. Стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку є фінансовими санкціями, передбаченими чинним законодавством за неналежне виконання грошових зобов'язань роботодавцем. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки остаточного розрахунку. З цих відстав суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed