Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

13.02.2019 року представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру, адвокат [PERSON] звернувся до суду\~ з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»\~ про визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 31 жовтня 2017\~ року за реєстровим № 25238 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості за кредитним договором № 156/28-162 від 04.06.2008 року у розмірі 21738,5 доларів США,\~ таким, що не підлягає виконанню. А також, представник позивача просить визнати виконавче провадження ВП № 57452774, відкрите державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON]\~ 18.10.2018 року на підставі вказаного виконавчого напису, закінченим. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 31.10.2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 25238 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості у розмірі 21738,5 доларів США, з яких: строкова заборгованість у розмірі 17553,25 доларів США, прострочена заборгованість у розмірі 219,18 доларів США, строкова заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 3508,79 доларів США, прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 457,28 доларів США,\~ за кредитним договором № 156/28-162 від 04.06.2008 року. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса постановою державного виконавця від 18.10.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 57452774\~ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 583230,91 грн. Вважає, що здійснений виконавчий напис від 31.10.2017 року є незаконним та таким, що не підлягає виконанню за наступних обставин. Перед вчиненням виконавчого напису нотаріусом ПАТ «Укрсоцбанк» повинен був надіслати на адресу [PERSON] вимогу письмове повідомлення про порушення кредитного зобовязання та про суму боргу. Всупереч вказаному, [PERSON] вказану вимогу не отримував. Кредитний договір № 156/28-162 від 04.06.2008 року на підставі якого виникла заборгованість не посвідчений нотаріально. Представник позивача посилається на те, що при вчиненні зазначеного виконавчого напису приватним нотаріусом не були дотримані вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме: не перевірено безспірність суми заборгованості, предявленої до стягнення, оскільки нею в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вносяться платежі, які не враховані при вчиненні виконавчого напису, виконавчий напис вчинено до закінчення строку дії основного зобовязання. Зазначені порушення є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного, просить суд визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 31 жовтня 2017\~ року за реєстровим № 25238 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості за кредитним договором № 156/28-162 від 04.06.2008 року у розмірі 21738,5 доларів США. А також, просить визнати виконавче провадження ВП № 57452774, відкрите державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON]\~ 18.10.2018 року на підставі вказаного виконавчого напису, закінченим. Разом із позовною заявою від представника\~ позивача надійшла заява\~ про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі спірного виконавчого напису приватного нотаріуса, до вирішення спору судом. Також, встановити заборону вчиняти певні дії в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі спірного виконавчого напису приватного нотаріуса, до вирішення спору судом. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 15.02.2019 року заява про забезпечення позову представника позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру, адвоката [PERSON] задоволена. Зупинено стягнення за виконавчим написом, виданим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 31 жовтня 2017 року за реєстровим № 25238\~ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості шляхом заборони вчиняти певні дії в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі спірного виконавчого напису приватного нотаріуса, до вирішення спору судом. В ході судового розгляду представник позивача підтримав заявлений позов, просив його задовольнити, оскільки приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором не були дотримані вимоги щодо встановлення наявності безспірної суми заборгованості, належного отримання боржником вимоги про порушення зобовязання, а також виконавчий напис вчинено до закінчення строку дії основного зобовязання. Крім того, представник позивача зазначив, що заборгованість за кредитним договором була погашена в повному обсязі, про що надав відповідну довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором, а також копію договору про розірвання іпотечного договору №156/28-163, посвідченого 04.06.2008 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером № 366 [PERSON], укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 20.03.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 20.03.2019 року за реєстровим номером № 1966. Представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» [PERSON], діючий на підставі довіреності, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів та матеріалів. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої\~ особи - Кальміуський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, з'ясувавши позиції сторін, викладені у позові, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04.06.2008 р. між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 156/28-162, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі\~ 27000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та комісій. Судом встановлено, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості за кредитним договором № 156/28-162 від 04.06.2008 року, у розмірі 21738,5 доларів США, з яких: строкова заборгованість у розмірі 17553,25 доларів США, прострочена заборгованість у розмірі 219,18 доларів США, строкова заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 3508,79 доларів США, прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 457,28 доларів США. Строк, за який проводиться стягнення - з 01.12.2014 року по 12 вересня 2017 року. Виконавчий напис було зареєстровано у реєстрі за №25238, та він набрав чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 31.10.2017 року. В подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису, 18.10.2018 року державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON]\~ було відкрито виконавче провадження ВП №57452774. Відповідно до листа АТ «Укрсоцбанк» б/н від 07.03.2019 року, право вимоги щодо заборгованості за договором кредиту № 156/28-162 від 04.06.2008 року, що належало АТ «Укрсоцбанк» було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу від 07.03.2019 року, укладеного між кредитором та новим кредитором. З листа ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за вих.№223/3 від 07.03.2019 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» повідомило [PERSON], що право вимоги щодо заборгованості за договором кредиту № 156/28-162 від 04.06.2008 року, що належало АТ «Укрсоцбанк» було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу від 07.03.2019 року. Прострочене до виконання зобовязання перед кредитором складає 404331,02 грн. Запропоновано врегулювати зазначену заборгованість шляхом сплати суми в розмірі 11000 грн. Згідно листа ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за вих.№223/5 від 07.03.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» повідомила про відсутність кредитних зобовязань у звязку із виконанням зобовязань в повному обсязі. Судом встановлено, що 20.03.2019 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про розірвання іпотечного договору №156/28-163, посвідченого 04.06.2008 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером № 366 [PERSON], який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 20.03.2019 року за реєстровим номером № 1966. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок). Згідно з ч.1 ст.1 Закону України від 02.09.1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп.2.2 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. На підставі викладеного, суд робить наступні висновки. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до розяснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішується судом у порядку цивільного судочинства за позвами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Тобто, спір щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню виникає з правовідносин між боржником і стягувачем щодо правомірності звернення останнього до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису і стягнення заборгованості в позасудовому порядку. Судом встановлено, що на момент розгляду справи будь-яких правовідносин між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» щодо виконання умов Кредитного договору від 04.06.2008 р. № 156/28-162 не існує у звязку із тим, що право вимоги щодо заборгованості за договором кредиту було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу від 07.03.2019 року. У позивача [PERSON] відсутні кредитні зобовязання у звязку із виконанням зобовязань у повному обсязі. А також, між сторонами було укладено договір про розірвання іпотечного договору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог представника позивача про визнання виконавчого провадження закінченим, відкритого на підставі вказаного виконавчого напису, не підлягають задоволенню, оскільки положення Закону України «Про виконавче провадження», якими було передбачено закриття виконавчого провадження втратили чинність 26 грудня 2002 року на підставі Закону України №327-15 від 28 листопада 2002 року, тому позивача в цій частині є безпідставними та не ґрунтуються нормами чинного законодавства України. Крім того, суд, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та після набрання чинності рішення суду, що є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження та дискреційними повноваженнями державного виконавця. Разом з тим, положеннями ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави закінчення виконавчого провадження. Так, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Питання щодо судових витрат вирішується судом в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial