Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

14 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, просив визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести відповідні відомості до актового запису про народження. В обґрунтування позову зазначив, що з 2005 року проживав однією сім`єю з [PERSON] [INFO] народилася донька, яку було зареєстровано зі слів матері, оскільки шлюб офіційно не був зареєстрований, тому відсутній будь-який правовий зв`язок з дитиною. У підготовчому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, що зазначені у позові. Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову, просила розглянути справу у її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженою жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] . В актовому записі про народження дитини відомості про батька внесені за вказівкою матері - [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що з 2005 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у період 2008-2009 у шлюбі ні з ким не перебувала. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи надані позивачем докази, а також визнання відповідачем позову і визнання відповідачем кровного споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON] , суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved