Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

12 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та вирішити питання про виклик свідків: [PERSON] . , [PERSON] , [PERSON] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 листопада 2006 року і договору дарування частки від 19 квітня 2019 року та третя особа - [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі позивач зареєстрована та постійно проживає. Також у вказаній квартирі зареєстрована відповідач - [PERSON] , [INFO] . Відповідач з серпня 2018 року не проживає у вказаній квартирі, не сплачує платежі за надані комунальні послуги, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Позивач сплачує за надані відповідачу комунальні платежі. В зв`язку з підвищенням тарифів на житлово-комунальні послуги позивач позбавлена можливості оформити державну соціальну допомогу у вигляді щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату за користування житлом та комунальних послуг. Позивач не створював перешкоди в користуванні житловим приміщенням відповідачу, остання добровільно визначила собі інше, невідоме позивачу, місце проживання, належним позивачу житлом не користується протягом тривалого часу без поважних причин, вказані обставини можуть підтвердити свідки: [PERSON] . , [PERSON] , [PERSON] .. Відповідач більше року не проживає у вказаній квартирі без поважних причин, оплату за надані комунальні послуги не здійснює, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання. 12 червня 2020 року позивач звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просить долучити до матеріалів справи письмові пояснення свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та не викликати вказаних свідків у судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі Судової влади України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явилася, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надала. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 22 листопада 2006 року, виданого органом приватизації Соснівського районного виконавчого комітету, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення від 15 листопада 2006 року № 856 згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 9). Згідно копії витягу № 12659270 від 27 листопада 2006 року Комунального підприємства «Черкаське обласне бюро технічної інвентарізації», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/3 квартири в [ADDRESS] кожний (а.с. 10). Відповідно до копії договору дарування частки квартири від 19 квітня 2019 року [PERSON] передав безоплатно у власність (подарував), а [PERSON] прийняла у дар 1/3 частку в праві власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 11). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 164309348 від 19 квітня 2019 року, [PERSON] є власником 1/3 квартири [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до акту опитування сусідів, складеного головою ОСББ «Комфорт» [PERSON] , підписаного [PERSON] , що проживає [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає з серпня 2018 року(а.с. 15). Згідно копії відповіді від 08 листопада 2019 року № 24239-01-10 на адвокатський запит адвоката Єременко С.Я., відповідно до адресної картки за адресою: [ADDRESS] станом на 08 листопада 2019 року зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 10 липня 1992 року по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , з [INFO] по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , з 14 травня 2003 року по теперішній час та [PERSON] , [INFO] , з 18 вересня 2013 року по теперішній час. Відповідно до актів опитування сусідів від 01 липня 2019 року та 09 вересня 2019 року, складених головою ОСББ «Комфорт» [PERSON] , які підписані [PERSON] , що проживає [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає з серпня 2018 року, її особисті речі у вказаній квартирі відсутні. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 01 червня 2020 року, яка проживає за адресою [ADDRESS] , з серпня 2018 року [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає по теперішній час, оплату комунальних послуг не здійснює, її речі в квартирі відсутні. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 01 червня 2020 року, який проживає за адресою [ADDRESS] , останній повідомив, що з серпня 2018 року [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] не проживає по теперішній час, оплату комунальних послуг не здійснює, її речі в квартирі відсутні. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 01 червня 2020 року, яка проживає за адресою [ADDRESS] , з серпня 2018 року [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] не проживає по теперішній час, оплату комунальних послуг не здійснює, її речі в квартирі відсутні. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 24 жовтня 2018 у справі № 490/12384/16-ц, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. В позовній заяві позивач вказує, що відповідач з нею однією сім`єю не проживає, спільного господарства вони не ведуть, договору найму житлової площі між ними не укладено, відповідач добровільно вибула з квартири і постійно проживає в іншому не відомому позивачу місці з серпня 2018 року, тобто більше року, що підтверджується актами опитування сусідів та письмовими поясненнями свідків. Визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідне для зняття її з реєстрації з метою реалізації позивачем свого права на оформлення державної соціальної допомоги у вигляді щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату за користування житлом та наданих комунальних послуг. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач після звернення позивача до суду з даним позовом знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , матеріали справи не містять. Доказів проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] з серпня 2018 року, або вчинення перешкод будь-якими особами в її проживанні за зареєстрованим місцем проживання матеріали справи не містять і відповідачем не надано. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції №0.0.1518722329.1 від 11 листопада 2019 року позивачем - [PERSON] при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.41 Конституції України, згідно ст.ст.15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР та

Outcome: approved