Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

13 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за борговою розпискою. Свої вимоги мотивує тим, що 17 березня 2017 року [PERSON] була складена розписка про зобов`язання пвернення йому коштів в сумі 200 000 грн. та зобов`язався повернути їх до 13.10.2017 року. [PERSON] взяти на себе зобов`язань щодо повернення боргу згідно розписки не виконав, незважаючи на неодноразові звернення позивача з даного питання. Вказані зобов`язання стверджувалися розпискою про отримання коштів від 17.03.2017 року. Тому, враховуючи, що відповідач свої договірні зобов`язання у встановлений договором строк, не виконав, позивач просить стягнути з останнього на його користь суму боргу за борговою розпискою. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, зазначив, що відповідач є одним із засновників ТОВ «АГРОСВІТ 2016» і в нього була можливість для повернення взятих в нього 200 000 грн., однак він борг не повернув. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовільнити та зазначив, що розписка є повною мірою підтвердженням боргового зобов`язання відповідача перед позивачем. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, шляхом подачі оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.30). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 17 березня 2017 року [PERSON] була складена розписка з тексту якої не можливо встановити факт позики відповідачем 200 000 грн. (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Таким чином, розписка [PERSON] не є договором позики, укладеним у простій письмовій формі, відповідають змісту ст. 1047 ЦК України. З тексту вказаної розписки неможливо встановити а ні факту отримання [PERSON] грошових коштів, а ні загальну суму заборгованісті. Сама розписка насить більш інформаційний характер ніж зобов`язальний, оскільки зазаначено про невиконання якогось договору підряду та повернення коштів в сумі зазначену в договорі.

Outcome: dismissed