Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

14.07.2015 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суму матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, а також витрати за проведення експертизи завданих збитків у загальному розмірі 17 670 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.05.2015 року позивачкою було виявлено ознаки залиття у кімнаті, кухні та коридорі своєї квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі - квартира). Відповідно до Акту, складеного працівниками ЖЕКу, залиття в квартирі позивачки сталося у зв'язку з поривом гнучкої підводки на кухні у вище розташованій квартирі №28, що належить відповідачам на праві спільної часткової власності. При цьому, згідно висновку експертної оцінки, проведеної ТОВ Український центр судових експертиз» на замовлення позивачки, кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень в квартирі, завданих в результаті залиття водою, і відповідно вартість матеріальної шкоди, завданої при цьому власнику даної квартири становить 11 770 грн. 00 коп., а вартість вказаної експертизи склала 2 900 грн. 00 коп. На підставі зазначеного, позивачка просить стягнути з відповідачів на її користь матеріальну шкоду, яка згідно з висновком експерта складає 11700 грн. 00 коп., а також витрати в розмірі 2 900 грн. 00 коп., які позивачка сплатила за проведення експертом оцінки матеріального збитку, завданого внаслідок залиття її квартири. Крім того, через залиття квартири, позивачці було завдано моральну шкоду, яка полягає у стресі та переживаннях, що спричинили їй значний душевний дискомфорт та порушили звичний спосіб життя. Розмір моральної шкоди позивачка оцінює у розмірі 3 000 грн., яку також просить стягнути з відповідачів на свою користь. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про прочини неявки суд не повідомили. Водночас, від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю виїхати на навчання до м.Львова. Разом з тим, враховуючи положення ч.4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), згідно яких у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, судом постановлено ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідачів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS], є [PERSON], про що свідчить копія Договору дарування квартири від 21.01.1997 року, посвідченого державним нотаріусом другої Київської державної нотаріальної контори Займою Т.Р. (а.с. 27-28). 23.05.2015 року через порив гнучкої підводки на кухні у квартирі [ADDRESS], відбулось залиття квартири позивачки, про що комісією у складі працівників ВОП «Дегтярівка» складено відповідний Акт від 28.05.2015 року, який затверджено підписом Управителя мікрорайону «Дегтярівська» [PERSON] (а.с. 30). Вказані обставини також підтверджуються листом Управителя мікрорайону «Дегтярівська» [PERSON] від 09.06.15 року за №С-473 (а.с. 31). Крім того зазначеними документами встановлено, що причиною залиття квартири позивачки стало необережне користування сантехнічними приладами мешканців вищерозташованої квартири №28, а саме порив гнучкої підводки на кухні. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності відповідачам по справі, а саме: [PERSON] належить ? частка квартири, а [PERSON] та [PERSON] - по ? частці квартири (а.с. 63-64). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. В свою чергою статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов'язує. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Положеннями ст. 177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Тобто, оскільки згідно вищенаведених вимог ЖК України відповідачі як власники, несуть обов'язок по забезпеченню схоронності житла та сантехнічного обладнання в квартирі, яке стало причиною залиття, суд, враховуючи обставини, встановлені Актом від 28.05.2015 року, приходить до висновку, що відповідальність за завдану шкоду позивачці мають нести саме вони. Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Отже, відповідачі, як співвласники квартири [ADDRESS], пропорційно своїй частці несуть спільну відповідальність перед позивачкою за заподіяну їй шкоду внаслідок залиття квартири [ADDRESS]. Звертаючись з позовом до суду, позивачка, в обґрунтування розміру завданих матеріальних збитків, посилається на Висновок експертної оцінки від 18.06.2015 року, яка була проведена ТОВ Український центр судових експертиз» на її замовлення. Так, згідно вказаного Висновку кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень в квартирі, завданих в результаті залиття водою, і відповідно вартість матеріальної шкоди, завданої при цьому власнику даної квартири становить 11 770 грн. 00 коп. (а.с. 3-25). Разом з тим, за клопотанням представника відповідачки [PERSON] - [PERSON], який не погоджується із розміром завданої матеріальної шкоди, встановленим цим Висновком, ухвалою суду від 08.12.2015 року у справі було призначено судову будівельно-технічної експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29.07.2016 року за №19/16-43, матеріальна шкода, завдана внаслідок залиття квартири [ADDRESS], становить 10482 грн. 00 коп. (а.с. 96-108). З урахуванням положень ст.ст. 58, 66, ч. 1 ст. 212 ЦПК України, а також беручи до уваги те, що при призначенні судової будівельно-технічної експертизи експерти попереджались про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, суд з метою визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири позивачки, приймає в якості належного та допустимого доказу по даній справі висновок експерта від 29.07.2016 року за №19/16-43. Таким чином, зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов до висновку, що з відповідачів на користь позивачки підлягає до стягнення сума матеріальної шкоди у розмірі 10 482 грн. 00 коп. пропорційно до їх часток у спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS], а саме: з [PERSON] підлягає стягненню сума в розмірі 5241 грн. 00 коп., а з [PERSON] та [PERSON] - по 2 620 грн. 50 коп. з кожного. Водночас, оскільки при визначенні розміру матеріальної шкоди суд використовує висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29.07.2016 року за №19/16-43, а не висновок експертної оцінки від 18.06.2015 року, проведеної ТОВ Український центр судових експертиз» на замовлення позивачки, правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат за проведення експертом оцінки матеріального збитку в розмірі 2 900 грн. 00 коп., суд не вбачає, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в даній частині. Разом з тим, щодо відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому, у відповідності до роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року за №6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З огляду на те, що обставини, на які посилається позивачка у позовній заяві як на підставу для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, суд прийшов до висновку, що з відповідачів на користь позивачки підлягає до стягнення сума моральної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп. пропорційно до їх часток у спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS], а саме: з [PERSON] підлягає стягненню сума в розмірі 1500 грн. 00 коп., а з [PERSON] та [PERSON] - по 750 грн. 00 коп. з кожного. Також, в порядку, визначеному ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 852 грн. 60 коп., а з [PERSON] та [PERSON] - по 426 грн. 30 коп. з кожного, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 151, 177 ЖК України, ст.ст. 22, 355, 360, 1166, 1167 ЦК України та

Outcome: partial