Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

12 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 червня 2015 року помер її рідний дядько по батьковій лінії [PERSON], який за життя склав заповіт і все своє майно заповів [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі на земельну ділянку площею 3,53 га, що розташована на території Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №056278, а також на три земельні ділянки площею: 1,795 га, 1,6232 га та 0,1459 га, що розташовані на території Товстянської сільської ради та належали померлому на підставі свідоцтв про право власності на землю. [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті дядька [PERSON] Однак, реалізувати своє право на спадщину за заповітом у нотаріуса [PERSON] не має можливості у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на землю, а саме оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений, а свідоцтва про право власності на земельні ділянки були видані 03 вересня 2015 року, тобто після смерті [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направила суду письмову заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова [PERSON] листом повідомила, що з позовом згодні, просила розглянути справу без участі представника сільської ради. Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чинов був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 червня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть (а.с. 12). За життя [PERSON] на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 28 березня 2002 року № 06 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 3,53 га, яка знаходиться на території Товстянської сільської ради і складається з ріллі №920 площею 3,4178 кадастровий номер 592068890002:006:0093 га та кормових угідь №920.1 площею 0,1128 га, кадастровий номер 592068890002:006:0132, що підтверджується ксерокопією державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №056278, виданого 30 березня 2004 року (а.с. 18). Також судом встановлено, що на імя [PERSON] було видано три свідоцтва про право власності на земельні ділянки площею: 1,795 га - кадастровий номер 5920688900:01:003:0561; 1,6232 га - кадастровий номер 5920688900:01:003:0561; 0,1459 га - кадастровий номер 5920688900:02:001:0730 з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області (а.с. 19-21). Як вбачається із вказаних вище ксерокопій свідоцтв про право власності серії САК №864951, САК 864950, САК №864952, останні видані 03 вересня 2015 року, тобто після смерті [PERSON] Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області 16 жовтня 2014 року та зареєстрованого в реєстрі за № 184, [PERSON] своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати і на що матиме право на момент смерті, заповів племінниці [PERSON], позивачу у справі (а.с. 9). Як вбачається із довідки виконкому Товстянської сільської ради Білопільського району №509 від 06 листопада 2015 року заповіт від імені [PERSON], посвідчений 16 жовтня 2014 року за №184, не змінювався та не відмінявся (а.с. 10). Позивач [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 11). Посилання позивача у своєму позові на те, що нині покійний [PERSON] був її рідним дядьком по лінії батька суд не може прийняти до уваги, оскільки на підставі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вказаних вище вимог закону позивач суду не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] був її рідним дядьком. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На даний час [PERSON] реалізувати своє право на спадщину за заповітом у нотаріуса не має можливості у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на землю, а саме: оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений, а свідоцтва про право власності на земельні ділянки були видані 03 вересня 2015 року, тобто після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на земельні ділянки: 1. площею 3,53 га, яка складається з ріллі №920 площею 3,4178 кадастровий номер 592068890002:006:0093 га та кормових угідь №920.01 площею 0,1128 га, кадастровий номер 592068890002:006:0132, 2. площею 1,795 га - кадастровий номер 5920688900:01:003:0561; 3. площею 1,6232 га - кадастровий номер 5920688900:01:003:0562; 4. площею 0,1459 га - кадастровий номер 5920688900:02:001:0730 з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 17 червня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved