Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

14.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] , в якій зареєстрований [PERSON] .. Відповідач [PERSON] не проживає в квартирі з січня 2012 року, особистих речей в квартирі не має. З огляду на зазначені обставини, позивач як власник квартири не може розпорядитися нею на свій розсуд, що змусило її звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з`явилася. Представником позивача [PERSON] до суду надана заява про підтримання позовних вимог у повному обсязі, здійснення розгляду справи за відсутності позивача та представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Про причину неявки суд не повідомив, відзив не подав, у зв`язку з чим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] , на підставі договору купівлі продажу від 26 грудня 2019 року посвідченого Державним нотаріусом Уваровою Г.І.. Разом з тим, згідно довідки № 7874 від 07.02.2020 року, виданої Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] по теперішній час. Відповідно до акту Комітету мікрорайону №4 від 21.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з січня 2012 року по теперішній час. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] по усунення перешкод в користуванні власністю суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~ У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таким чином, позивач як власник квартири, згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї і таке право згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі, яка належить позивачці на праві власності, в якому не проживає та не є членом її сім`ї, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права - визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивачки шляхом подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] , з відповідача на її користь необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved