Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

12 квітня 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою, в якій просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зокрема, житловим будинком, який розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначили, що вони на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2018 року є власниками житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач не проживає в належному їм житловому будинку з 2006 року, тому втратив право на користування ним. Позивачі в судове засідання не з`явились, надіслали заяви в яких позовну заяву підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити та не заперечували проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 06 червня 2019 року постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 11 червня 2019 року. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.20-25). Відповідно до відомостей, що містяться у довідці Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 21 листопада 2018 року №3/837 відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але не проживає з 2006 року (а.с.18). Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 21 травня 2019 року відповідач зареєстрований в зазначеному будинку з 07 жовтня 2000 року по теперішній час (а.с.39). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 25 березня 2019 року відповідач [PERSON] , не проживає в спірному житловому будинку з 2006 року (а.с.19). Спірний житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника. Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина. Однак, у відповідності до приписів статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника. Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми). Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючі викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт не проживання відповідача в спірному будинку більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його повного задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів судовий збір, сплачений ними при поданні позову в сумі 768,40 грн. Відповідно до статей 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved