Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

14 серпня 2020 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В прохальній частині позову позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , який внесено до журналу відділу реєстрації актів громадянського стану Нагаль Саєд Ібрагімом, нотаріусом відділу реєстрації актів громадянського стану м. Каїр Арабської Республіки Єгипет 15 серпня 2016 року під № 3989. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 06.02.2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, різні релігійні вірування та традиції, внаслідок незнання подружжям мови одне одного. В родині відсутні взаєморозуміння з різних питань сімейного життя. Шлюбні стосунки між сторонами припинено з 30.10.2019 року, з цього часу вони не проживають однією сім`єю як чоловік і дружина та не ведуть спільного господарства. Фактично їх шлюб з відповідачем припинив існування та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Спір про розподіл спільної суспільної власності подружжя відсутній. Також відсутній спір щодо місця проживання малолітньої дитини (а.с. 2). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 5 жовтня 2020 року було відкрито провадження по справі (а.с. 22). У судовому засіданні, що відбулось 30.10.2020 року, позивач [PERSON] розповіла суду, що з травня 2019 року вони з чоловіком разом не проживають, не знаходять спільної мови, відповідач дитиною не цікавиться, рік назад вони з чоловіком прийшли згоди щодо розлучення. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив суд надати час для примирення, зазначив, що відповідач копію позову не отримав, отримав тільки смс-повідомлення. Позивач заперечила проти надання строку для примирення (а.с. 26). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2020 року надано сторонам строк для примирення терміном 28 (двадцять вісім) днів, провадження у справі зупинено до 27 листопада 2020 року, наступне судове засідання призначено на 27 листопада 2020 року. 27.11.2020 року судове засідання було відкладено на 18.12.2020 року у зв`язку із розбіжностями в прохальній частині позову та документом про посвідчення шлюбу, надано час позивачу на уточнення позовних вимог в частині найменування особи, яка реєструвала шлюб (а.с. 29). 15.12.2020 року позивачем надано уточнену позовну заяву (а.с. 31). У судовому засіданні, що відбулось 18.12.2020 року, позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував (а.с. 34). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2020 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено офіційний шлюбний договір, внесений до журналу відділу реєстрації актів громадянського стану під номером: 3989, нотаріусом відділу реєстрації актів громадянського стану м. Каїр Нагаль Саєд Ібрагім, відповідно до умов якого пані [PERSON] визнає пана [PERSON] як законного чоловіка з 06.02.2016, а пан [PERSON] визнає пані [PERSON] як законну дружину з 06.02.2016 (а.с. 5-6). Зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 2016 року, Самарським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №463, вбачається, що народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно копії договору про проживання малолітньої дитини та про участь у її вихованні від 07 серпня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Карпенко Н.В., малолітня дитина сторін [PERSON] після розірвання ними шлюбу, постійно до повноліття проживатиме з матір`ю [PERSON] , за місцем її проживання або реєстрації (а.с. 8). Відповідно до копії довідки про реєстрацію особи громадянином України № 241/17 від 28.03.2017 року [PERSON] , [INFO] , згідно з рішенням ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 14.03.2017 року набула громадянства України та відповідно до законодавства України є громадянином України з народження (а.с. 9). Відповідач [PERSON] є громадянином Арабської Республіки Єгипет, про що вбачається із копії паспорта громадянина Арабської Республіки Єгипет № [NUMBER] , виданого 20.02.2016 підрозділом №47, який належить відповідачу [PERSON] (а.с. 15). Згідно з довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04.11.2008 року по теперішній час (а.с. 21). Згідно з довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.02.2017 року по теперішній час (а.с. 20). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: іноземний елемент ознака, що характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянин України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Як передбачено ч. 1 ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Судом встановлено, що останнє спільне місце проживання сторін знаходиться в Україні за адресою: [ADDRESS] . Отже, до приватноправових відносин між сторонами стосовно припинення укладеного між ними шлюбу застосовується законодавство України. Згідно\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки\~судом було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved