Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

13.11.2013року [PERSON] звернувся з даним позовом до [PERSON], в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 22.07.2009 року на утримання сина [PERSON], [INFO], з 40% всіх видів заробітку( доходу) щомісячно до 20 % всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] вказував, що рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22.07.2009 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 40% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначав, що на даний час його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки 15.10.2011року він зареєстрував шлюб з [PERSON], і від цього шлюбу він також має дитину - дочку [PERSON], [INFO] народження. Згідно рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 25.06.2013 року позивач сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] народження в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2013року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на утримання сина [PERSON] він сплачує щомісячно аліменти в розмірі 2 228 грн. 77 коп., загальний розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей становить 65 % його заробітку, що ставить його в скрутне матеріальне становище. За даних обставин позивач просив на підставі статей 182, 192 Сімейного кодексу України зменшити розмір аліментів, які він сплачує на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] народження з 40% до 20% всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON], відмовлено в повному обсязі. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог його позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є незаконним, його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що позивач 15.10.2011року вдруге одружився, тобто, його сімейний стан змінився, і рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25.06.2013 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів заробітку починаючи з 23.05.2013 року. На думку апелянта, вказана обставина є підставою для задоволення вимог його позову про зменшення розміру аліментів на користь колишньої дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON]. Апелянт звертає увагу на те, що колишня дружина має змогу працевлаштуватись і також брати участь в утриманні дитини, разом з тим, його друга дружина [PERSON] не працює, оскільки здійснює догляд за їх дитиною-дочкою [PERSON],[INFO] народження. Апелянт вказує, що висновок суду про створення ним штучних підстав для звернення до суду з позовом про зменшення аліментів є безпідставним та суперечить принципам об'єктивності та неупередженості, оскільки сімейний стан апелянта на даний час змінився, і він не має можливості на утримання сина [PERSON] сплачувати аліменти в розмірі 2 228 грн. 77 коп. Також апелянт [PERSON] зазначає, що загальний розмір аліментів, які він сплачує на утримання двох неповнолітніх дітей, становить 65 % його заробітку, що призводить до скрутного матеріального становища та є підставою для застосування ч.1 статті 192 Сімейного кодексу України, і відповідно, зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] з 40 % до 20 % всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Апелянт вказує, що 30% від розміру прожиткового мінімуму станом на 01.12. 2013 року на одну дитину віком від 6 до 12 років з розрахунку за один місяць становить 385 грн. 50 коп., разом з тим, він на утримання сина [PERSON] сплачує 2 228 грн. 77 коп. щомісячно, і вказані суми не є співмірними. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить апеляційний суд в задоволенні скарги вимог апеляційної скарги відмовити, оскільки вона є необґрунтованою, і залишити без змін рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 22.11.2013року. В судове засідання апеляційного суду третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с. 51), не з'явилась, представивши суду заяву з проханням розглянути справу без її участі ( а.с. 55). Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі п.4 ч. 1 статті 309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду, - скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті заявлених позовних вимог, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON], задовольнити частково. Зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22.07.2009 року (справа № 2-252/2009) з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця смт. Варви Чернігівської області на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 40% до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.11.2013року до досягнення дитиною повноліття. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22.07.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 40% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.06.2009 року до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 5-6). 15.10.2011року позивач уклав шлюб з [PERSON] Рішенням Варвинського районного суду від 25.06.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили (а.с.7-8). Як вбачається з вимог заявленого позову (а.с.2-4), [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги з посиланням на статтю 192 Сімейного кодексу України, як підставу для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього відповідно до рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 22.07.2009 року у розмірі 40 % всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], посилається на зміну свого матеріального та сімейного стану. Зокрема, позивач посилається на народження у нього [INFO] доньки [PERSON] від шлюбу з [PERSON] Рішенням Варвинського районного суду від 25.06.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з наведеними обставинами позивач посилається на погіршення свого матеріального стану, що в свою чергу унеможливлює виконання зобов'язання по сплаті аліментів в розмірі 40% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON], відповідно до рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 22.07.2009 року. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про погіршення його матеріального становища, що унеможливлює сплату аліментів в розмірі 40% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь відповідача на утримання сина [PERSON], враховуючи відсутність у позивача заборгованості по сплаті аліментів, є непереконливими. Суд зазначив, що у позивача наявна можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, з огляду на його працездатний вік, за умови відсутності інших доказів в обґрунтування зміни сімейного стану та погіршення матеріального стану. Суд також вказав, що є беззаперечним факт проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю. Апеляційний суд вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції не узгоджуються з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції відносно того, що відсутні підстави для застосування приписів вказаної норми права, оскільки матеріальний та сімейний стан позивача [PERSON] залишився незмінним, є невірним по суті та спростовується матеріалами справи. З рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 25.06.2013 року вбачається, що 15.10.2011 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). На утримання дочки [PERSON], [INFO] вказаним рішенням суду першої інстанції з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Обгрунтовуючи вимоги позову, [PERSON], зазначав, що його сімейний стан змінився, що призвело до зміни його матеріального стану і не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 40% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON], що становить 2 228 грн. 77 коп. Позивач також вказував, що загальний розмір аліментів, який він сплачує на утримання своїх двох неповнолітніх дітей, становить 65 % його заробітку, що призводить до його скрутного матеріального становища. Відповідно до довідки про доходи від 08.11. 2013року (а.с. 13), [PERSON] працює в СТОВ ''Дружба - Нова'', за період з 01.06.2013року по 31.10. 2013року розмір нарахованої йому заробітної плати складає 33 556 грн. 78 коп. Дружина позивача - [PERSON] не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, додаткових джерел матеріального забезпечення не має. Відповідач [PERSON] працює у ПП '' Укрторг'' , відповідно до даних довідки про доходи ( а.с.54), загальна сума її доходу за період з 09.07.2013року по 31.12.2013року становить 6946 грн.96коп. Також предметом дослідження апеляційного суду були довідки про стан здоров'я дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 14,53), згідно яких дитині рекомендовано масаж, санаторно - курортне оздоровлення. На думку апеляційного суду, встановлені в ході судового розгляду даної справи обставини, а саме, народження у позивача від шлюбу з [PERSON] [INFO] другої дитини-дочки [PERSON], яка також потребує матеріального утримання як і перша дитина - син [PERSON], має рівні з нею права на батьківське піклування та утримання, свідчать про зміну матеріального та сімейного стану платника аліментів. На утримання сина [PERSON] позивач сплачує аліменти в розмірі 40 % ( 2/5 частини) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дочки [PERSON] позивач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до приписів статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим, справедливим. Виходячи з принципу розумності і справедливості, приймаючи до уваги з'ясовані по справі обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, виходячи з приписів ч.1 статті 192 Сімейного кодексу України, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Зокрема, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22.07.2009 року (справа № 2-252/2009) з [PERSON],[INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця смт. Варви Чернігівської області на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 40% до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.11.2013року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial