Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

13.08.2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення у рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що вона є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка відвідує Комунальний дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок № 128 «Золотий ключик» Маріупольської міської ради Донецької області. 25.07.2019 року під час прогулянки на ігровому майданчику садка, до її доньки підійшов [PERSON] - син відповідачки, із запальничкою, і у той момент, коли вихователь була зайнята, підпалив ліву ногу її доньки, чим спричинив їй біль та тілесні ушкодження. Її донька отримала опік ІІ ступеню. Вона звернулась до поліції з письмовою заявою про притягнення до відповідальності винних осіб. Виявилось, що дії хлопчика були продуманими, він навмисно приніс запальничку до дитячого садочку, щоб заподіяти шкоди іншим дітям. Інші вихованці дитячого садочку також скаржаться на [PERSON] . Інші вихованці дитячого садочку також скаржаться на [PERSON] . Звернувшись до відповідачки з цього приводу, та почала ображати та принижувати її. Дитина пройшла курс лікування. На теперішній час, відвідуючи дитячий садочок, її донька боїться [PERSON] , який продовжує чіплятись до неї та інших дітей. Внаслідок спричинених протиправних дій, її донька опинилась в ролі жертви, отримала психічну травму, яка позначиться на подальшому її житті. Цей випадок залишив глибокий емоційний шрам, що вимагає спеціальної роботи психолога. Дитина стає агресивною та тривожною, що переходить в доросле життя. У неї виникають проблеми у поведінці. Вона стає схильною до депресій. Завдану моральну шкоду вона оцінює у 10000 грн. Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення за відсутністю відповідачки. Відповідачка в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив відповідачка не надала. Представник третьої особи у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги [PERSON] . У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.08.2019 року у справі № 264/5161/19, яка у встановленому порядку набрала чинності є чинною станом на день вирішення даної цивільної справи, відповідачку [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. Доведеними обставинами, викладеними в мотивувальній частині даного судового рішення, є наступне: [PERSON] 25.07.2019 року о 09-30 годин, знаходячись в [ADDRESS] , ухилилась від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини - [PERSON] , 2014 р.н., внаслідок чого останній завдав фізичного болю та наніс тілесні ушкодження малолітній [PERSON] , 2013 р.н., у вигляді опіку лівого стегна по задній поверхні. Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В сенсі наведених норм, встановлені вказаною постановою суду обставини у справі про адміністративне правопорушення за положеннями ст. 82 ЦПК України беруться судом до уваги в межах вирішення позову у даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. З вищевказаної постанови вбачається, що 25.07.2019 року [PERSON] ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, її син [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON]. Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.07.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , актовий запис № 533. Відповідно до довідки, виданої лікарем - хірургом Маріупольської міської лікарні № 1, 26.07.2019 року о 19.35 годині до прийомного відділення машиною швидкої допомоги була доставлена [PERSON] , [INFO] . Діагноз: опік полум`ям с/з лівого стегна ІІ ступеню 0,1 %. Оказано першу медичну допомогу. Дитину направлено на амбулаторне лікування. Судом встановлено, що позивачка з іншими батьками вихованців дитячого садочку зверталась до Кальміуського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради з приводу сім`ї відповідачки, належного виховання дітей та супроводу цієї сім`ї. Згідно з ч.1 ст. 1195 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Частиною 1 ст. 1178 ЦК України передбачено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Судом встановлено, що малолітній син відповідачки [PERSON] завдав шкоди здоров`ю малолітньої [PERSON] Аніти - доньки позивачки. У зв`язку з цим, позивачкою понесено витрати на лікування доньки. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Малолітній дитині [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, пригнічене самопочуття, депресія, отримання тілесних ушкоджень залишило глибокий емоційний шрам. Дівчинка зазнала стресу та хвилювань внаслідок отримання опіку, необхідністю хірургічного втручання та лікування. При визначені розміру моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер спричинених дитині моральних страждань. Виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, а також той факт, що відповідачка є матір`ю-одиначкою та виховує трьох малолітніх дітей, офіційно не працює, постійного доходу не має, суд визначає розмір такої шкоди в сумі 5000 грн. Внаслідок часткового задоволення позову [PERSON] , звільненої від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь держави у розмірі, встановленому ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру - у сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial