overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та позивача. 01.04.2014 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить позов в частині стягнення аліментів на позивача залишити без розгляду, змінює позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Ухвалою Краснолуцького міського суду Луганської області від 01.04.2014 року позов в частині стягнення аліментів на позивача залишено без розгляду. В обґрунтування свого позову щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину позивач вказав наступне: з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2012 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач бажає, щоб відповідач платив їй аліменти за рішенням суду, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. 01.04.2014 року позивач надала суду заяву в якій змінила свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, розглянути справу за її відсутності. Відповідач згодний платити аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця, просив розглянути справу за його відсутності, про що подав суду відповідну заяву. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, тому приймається судом. Відповідно до ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьківство відповідача відносно [PERSON], [INFO] підтверджується матеріалами справи - свідоцтвом про народження від 09.08.2012 року, серії [NUMBER], актовий запис № 442. Суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю, стягнути з відповідача аліменти з моменту звернення позивачки до суду та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Сторони в судове засідання не прибули, в поданих заявах від 07.04.2014 року просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2007 року, при реєстрації шлюбу дружина обрала прізвище чоловіка та вони є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки спільне господарство та бюджет подружжя не веде протягом трьох років і проживає окремо, позивач на примирення не згоден та поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь відчуженості сторін, нерозуміння один одного є значним - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Сторони в судове засідання не прибули, в поданих заявах просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність, відповідач позов визнав. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.04.1982 року, при реєстрації шлюбу дружина обрала прізвище чоловіка (а.с.2). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки спільне господарство та бюджет подружжя не веде протягом двох років, позивач на примирення не згоден та поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь відчуженості сторін, нерозуміння один одного є значними - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з 10.03.1993 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2013 року, по причині відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати. До початку судового засідання позивач надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату судового засідання повідомлений належним чином. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.03.1993 року міським відділом ЗАГС м.Сніжне Донецької області, актовий запис № 101. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їх подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, до цього часу у період припинення сумісного проживання примирення і збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з 28.02.2009 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013 року, по причині відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати. До початку судового засідання сторони надали письмові заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 48. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їх подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, до цього часу у період припинення сумісного проживання примирення і збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернувся до суду із позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 09.07.1993 року між ним та відповідачкою укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого він передав відповідачці у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідачка зобов'язалася довічно утримувати його. Натомість відповідачка, порушуючи умови договору не надає йому допомоги. Посилаючись на ці обставини просить розірвати договір довічного утримання. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 09.07.1993 року між позивачем та відповідачкою укладений договір довічного утримання, який був посвідчений державним нотаріусом П'ятої нотаріальної контори, відповідно до умов якого передав відповідачці у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідачка зобов'язалася довічно утримувати його, забезпечувати продуктами харчування, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберігти у безоплатному квартиру. Натомість відповідачка уклавши шлюб у Німеччині, рідко відвідує батька, не надає жодної допомоги, [PERSON] утримує його старша донька - [PERSON] це підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожен окремо пояснили, що [PERSON] проживає у родині старшої доньки, гідно утримується нею, його належним чином доглядають, лікують, створюють гідні умови для життя. Позивач є центром великої родини, користується повагою. Витрати на утримання квартири та утримання позивача несуть його старша донька та він із своєї пенсії. Відповідачка рідко відвідую батька не надає матеріальної допомоги, натомість сама приймає дарунки від батька. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. З огляду на вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги позивача разом із поновленням його права на майно, яке було відчужене за договором довічного утримання в порядку ч. 1 ст. 756 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі по 1000 грн. на місяць на утримання відповідного віку, до досягнення дітей повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач у справі звернулась з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], які є її дітьми та дітьми відповідача [PERSON] Неповнолітні проживають з матір'ю та знаходиться на її утриманні . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дитітей не надає. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2008 року. Від шлюбу в них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу дитині не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина знаходиться на утриманні матері - позивача по справі та мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Слов'янської міської ради від 18.03.2014 року. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернулась з позовом про визнання за нею право власності на 33/100 частки земельної ділянки кадастровий № 4810400000:02:28:0001 від загальної площі 0,1000 га розташованої по [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 25.10.2007 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила 33/100 частин житлового будинку з господарчими спорудами [ADDRESS] який розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №063343 від 12.05.2005 року належить [PERSON] - 9/25 частки, [PERSON] - 31/100 частки, [PERSON] - 33/100 частки. Останній помер [INFO] і його спадкоємцем стала його мати [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим Другою Первомайською держнотконторою 12.09.2007 року, яка і продала успадковану частину будинку позивачці. Так як до неї перейшла власність на частку житлового будинку, то їй повинна належати і відповідна частина земельної ділянки. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, а остання надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу розглядати без неї та позивачки. В судове засідання відповідачка не з'явилась, надала заяву в якій визнала позов, а справу розглядати без неї. В судове засідання треті особи не з'явились, надали заяви в яких визнали позов повністю, і просили справу розглядати без них. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №063343 від 12.05.2005 року виданого на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради № 11 від 31.03.2005 видно, що земельна ділянка розташована по [ADDRESS] належить [PERSON] - 9/25 частки, [PERSON] - 31/100 частки, [PERSON] - 33/100 частки ( а.с.7) та висновку про вартість земельної ділянки від 20.02.2014 року ( а.с.8) видно, що вартість 33/100 часток земельної ділянки площею 0,1000 га в межах згідно з планом по [ADDRESS] складає 7920 грн. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.5) видно, що [PERSON] помер [INFO]. Із копії договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 25.10.2007 року видно, що [PERSON] передала у власність [PERSON] 33/100 частин житлового будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] ( а.с.3), які належали першій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим Другою Первомайською держнотконторою 12.09.2007 року за реєстровим № 1528. Так як ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України (в редакції яка діяла до 2010 року та яка не протирічить теперішній редакції) передбачають, що до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 05.10.2007 року. [INFO] року від цього шлюбу народився син [PERSON]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з тих причин, що між подружжям було втрачено взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, між сторонами постійно виникають сварки. Від постійних сварок у позивача погіршилось самопочуття. Відповідач не брав участи в матеріальному забезпеченні сім'ї. Спільного господарства не ведуть. Спора відносно спільного майна в них не має. Спору щодо проживання дитини не має. Шлюб розриває вперше. На підставі викладеного просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, строк на примирення просила не надавати, після розірвання шлюбу виявила бажання залишитися на прізвищі чоловіка «[PERSON]». У судовому засіданні відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05.10.2007 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецької області за актовим записом № 1358 (а.с.4). Згідно до свідоцтва про народження - батьками [PERSON], [INFO] є позивач та відповідач (а.с.12). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи № бн від 19.03.2014 року позивач зареєстрована та проживає з 13.10.2010 року за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON], [INFO] (а.с.15). Відповідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують. Враховуючи той факт, що сторони, спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують, суд вважає можливим задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 56, 105,110,112,120 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

14.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 28 грудня 1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про відкладення справи та розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідно до вимог ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка надала згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 грудня 1999 року у виконкомі Біленьківської селищної ради міста Краматорська Донецької області, актовий запис за № 53, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок нема. На підставі викладеного,

Outcome: approved