Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

13.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Із позову вбачається, що позивач є власником будинку [ADDRESS] Донецької області. У зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], [INFO], котрий ні в яких родинних відносинах з позивачем не перебуває та в зазначеному будинку ніколи не проживав. У звязку з тим, що в вищезазначеному будинку прописаний [PERSON] позивач позбавлен можливості оформити субсидію. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] Донецької області. У судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність та про те, що позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутність, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.1997 року та угоди про розподіл спадкового майна від 16.05.1997 року будинок [ADDRESS] м. Краматорську Донецької області належить позивачу на праві власності. (а.с. 11-12) Згідно довідки про склад сімї, виданої Ясногірською селищною радою у будинку [ADDRESS] Донецької області зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с. 10) Відповідно до акту про не проживання від 13.05.2015 року, виданого Ясногірською селищною радою, [PERSON], [INFO], не проживає в [ADDRESS]. (а.с. 9) За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON], [INFO] року народженні, таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] Донецької області підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved