overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 193. Від даного шлюбу дітей не має. Причину розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначив, що після реєстрації шлюбу їх сімейні стосунки були нормальними, але протягом останнього часу в сім'ї стали виникати сварки на побутовому ґрунті, тому вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновити шлюбні стосунки не можливо. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ці процесуальні дії відповідачу роз'яснені. На підставі вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Матеріалами справи встановлено, що спільного господарства подружжя [PERSON] тривалий час не ведуть, родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо їх примирення. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], а він є її спадкоємцем, але в прийнятті спадщини йому відмовили, оскільки в свідоцтві про смерть матері її прізвище вказано «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». У зв'язку з наведеним, позивач просить суд встановити факт про те, що він являвся рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] року. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник заінтересованої особи - Старокостянтинівської державної нотаріальної контори у Хмельницької області в судове засідання з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], заявник [PERSON] є рідним сином померлої. Неможливість заявником підтвердити факт родинних відносин з померлою зумовлена тим, що в свідоцтві про шлюб померлої помилково було зазначено прізвище «[PERSON]», внаслідок цього було видано паспорт з помилковим зазначенням прізвища, а в подальшому і в свідоцтві про смерть була та ж помилка. Дані обставини ніким не оспорюються, та підтверджуються наявними в матеріалах справи: копією паспорта заявника серії [NUMBER], копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], копією свідоцтва про одруження [PERSON] серії [NUMBER], копією листа-відмови від 07.03.2014 року № 916/01-16. У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви [PERSON] Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60, 212, 215, 256, 259 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вимог зазначив, що є сином [PERSON], померлого [INFO]. Проте, за змістом його свідоцтва про народження, паспорту громадянина України та свідоцтва про смерть батька є розбіжності у зазначенні прізвищ. Дані розбіжності створюють для нього перешкоди у оформленні пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Просив встановити факт, що він, [PERSON], є сином померлого [PERSON] Заявник [PERSON] в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою заявлені вимоги підтримав. Представник зацікавленої особи - Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Вирішення справи покладав на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАГС міста Маріуполя від 06.03.1995 року, [PERSON] народився [INFO], про що вчинено актовий запис № 160. Батьками зазначені: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Разом із тим, як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 28.07.2009 року, [PERSON] народився [INFO], про що вчинено актовий запис № 160. Батьками зазначені: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 13.04.2011 року заявник зазначений як [PERSON], [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 22.07.2013 року, [PERSON] помер [INFO], про що вчинено актовий запис № 931. Зазначені докази у своїй сукупності не викликають сумнівів щодо достовірності викладених заявником [PERSON] обставин та дають змогу свідчити про те, що [PERSON], який помер [INFO], дійсно є його батьком, а тому з метою усунення перешкод заявникові у подальшому оформленні пенсії у зв'язку із втратою годувальника суд задовольняє пред'явлену заяву у повному обсязі. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про оголошення померлим свого батька [PERSON], [INFO], уродженця м. Гомель, Республіка Білорусь. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат [PERSON] заяву підтримав, підтвердив викладені в заяві обставини, просить її задовольнити. Визнання [PERSON] померлим необхідно для того, щоб прийняти спадщину після його смерті. Представник Первомайської міської ради в судовому засіданні заяву не визнала, заперечувала проти її задоволення з тих підстав, що в заявника відсутні докази обставин, що загрожували смертю [PERSON] Вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, висновок прокурора, яка вважала, що задоволення заяви в даному випадку не порушить нічиїх прав, а тому є можливим і доцільним для надання можливості заявнику прийняти спадщину після смерті батька, що розташована на території України, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про реєстрацію міста проживання № 4520 від 03 грудня 2013 р., відповіді Первомайського МВУМВС України в Миколаївській області № від 31 серпня 2013 р., акту про не проживання № 598 від 13 грудня 2013 р., витягу із кримінального провадження № 12013160110002686, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з вересня 2000 року, а всі розшукові заходи щодо нього виявились безрезультатними. На підставі ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що уклала шлюб з [PERSON] 29 вересня 2006 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 176. Від шлюбу має дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через розбіжності у відносинах, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, через що в сім'ї виникали сварки, у зв'язку з чим примирення між ними неможливе. З урахуванням вищезазначеного просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом за наявності законних підстав ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 176, від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Сім'я у сторін розпалась через розбіжності у відносинах, різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння Сторони не пов'язані спільним побутом та взаємними правами та обов'язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить к висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України позивачці, на корить якої ухвалено рішення, підлягають присудженню з відповідача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 25 квітня 1998 року, актовий запис № 472. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що з відповідачем вони проживають спільно, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надає, але незавжди. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в примусовому порядку в розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 08.04.2014 року позивач через канцелярію суду надала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, є заява позивача про розгляд справи у її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Додатково зазначив, що позовні вимоги визнає частково в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про шлюб (а.с. 3), копії свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4), довідки про доходи [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10,12), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що син перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву пророзгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] народженняв розмірі 600 грн. щомісяця. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не забезпечує доньку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 01 лютого 1997 року П»ятигірською сільською радою, Балаклійського району, Харківської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Причину розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що після реєстрації шлюбу їх сімейні стосунки були нормальними, але протягом останнього часу в сімї стали виникати сварки на побутовому ґрунті, тому вважає, що сімя розпалася остаточно і відновити шлюбні стосунки не можливо. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ці процесуальні дії відповідачу розяснені. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що спільного господарства подружжя [PERSON] не ведуть, родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та дитини інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо їх примирення. Після розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини з матірю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що вона перебувала у шлюбу з відповідачем до 19 грудня 2011 року від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач з ними не проживає та ніякої матеріальної допомоги дитині не надає, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився та не повідомив про причини неявки. Про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Вважаю можливим розглянути справу у його відсутність. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно до ст.180 СК України, батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей. Згідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно до ст. 183 СК України, суд вважає можливим ухвалити сплату аліментів у частині заробітку, обмежившись, у випадку втрати постійного заробітку мінімумом, встановленим ст. 182 СК України. Суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

13 березня 2014 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги 13 березня 2014 - задоволено в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 1 088 929,95 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме: житловий будинок, загальною площею 103,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] («Предмет іпотеки-1»), земельна ділянка на якій розташований Предмет іпотеки-1, загальною площею 0,1414 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 6322083001:00:000:1200 («Предмет іпотеки-2»). шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний № [NUMBER], проживаючої за адресою: [ADDRESS] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» (п/р № 373980009 в АТ «Дельта Банк», МФО 380236, ЄДРПОУ 34047020), суму сплаченого судового збору в розмірі 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одна) гривень 00 копійок. В Дергачівський районний суд Харківської області 04 квітня 2014 року звернулася [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення, просить його скасувати, посилаючись на те, що вона не отримувала повісток і не розписувалася в них, про прийняте заочне рішення вона дізналася лише 31 березня 2014 року. Сторони в судове засідання не з'явилися, причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. [PERSON] в своїй заяві не вказала суду на докази, які мають істотне значення для вирішення справи по суті і суд вважає, що її неявка не є підставою для скасування заочного рішення. Будь-яких підстав, які мають істотне значення для вирішення справи по суті [PERSON] в своїй заяві не вказала, тому необхідності скасовувати заочне рішення не має.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

13 березня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з зазначеним позовом (а.с.3-4). Позивач мотивує тим, що 14 вересня 1985 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою і проживав з нею однією сім'єю до грудня 2013 року. Спільне життя з відповідачем не склалось через несхожість характерів і поглядів на спільне сімейне життя та сімейні відносини. Просить шлюб, зареєстрований в Іллічівському міському відділі РАЦС Одеської області від 14 вересня 1985 року під актовим записом №432 між ним та відповідачкою розірвати. Позивач у судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, просив розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримав (а.с.13). Відповідачка в судове засідання не явилась, про слухання справи сповіщена належним чином, по телефонному дзвінку пояснила, що не бажає являтись в судове засідання та не заперечує проти задоволення позову (а.с.14). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб зареєстрованого в Іллічівському міському відділі РАЦС Одеської області від 14 вересня 1985 року під актовим записом №432 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved