Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

14.12.2017 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати дійсними: - договір купівлі-продажу нерухомого майна №19460, укладений 28.02.1997 року на Одеській товарній біржі, за яким [PERSON] купила, а [PERSON], [PERSON] яка діяла від свого імя та імя [PERSON] продали 646/1000 частин квартири № 12, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8 корпус 3; - договір купівлі-продажу нерухомого майна №20524, укладений 02.06.1997 року на Одеській товарній біржі, за яким [PERSON] купила, а [PERSON] продала 354/1000 частин квартири №12, розташованою за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8 корпус 3. 646/1000 частин квартири № 12, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8 корпус 3 складають 59, 3 кв.м. загальною площею та складаються з: 1,2,3,4 житлові, житловою площею 44,2 кв.м., 5- кухня, 6- туалет, 646/1000 коридора 9. 354/1000 частин квартири № 12, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8 корпус 3 складають 12 кв.м. загальною площею та складаються з: 3 житлова, 7 кухня, 8 туалет, 354/1000 частин коридора 9, житловою площею 21,1кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що не має можливості як співвласник розпорядитися спірним майном, оскільки в договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій позов підтримала, просила вирішити спір за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. При таких обставинах за згодою позивача, справа підлягає розгляду в заочному порядку відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №19460, укладеного 28.02.1997 року на Одеській товарній біржі [PERSON] купила, а [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імя та імя [PERSON] продали 646/1000 частин квартири № 12, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8 корпус 3. 646/1000 частин квартири № 12, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8 корпус 3 складають 59, 3 кв.м. загальною площею та складаються з: 1,2,3,4 житлові, житловою площею 44,2 кв.м., 5- кухня, 6- туалет, 646/1000 коридора 9. 02.06.1997 року на Одеській товарній біржі укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №20524, за яким [PERSON] купила, а [PERSON] продала 354/1000 частин квартири №12, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8 корпус 3. 354/1000 частин квартири № 12, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8 корпус 3 складають 12 кв.м. загальною площею та складаються з: 3 житлова, 7 кухня, 8 туалет, 354/1000 частин коридора 9, житловою площею 21,1кв.м. Як вбачається з п. 3 договору №20524 354/1000 частин квартири належали продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло УКЗЧ Одеського району від 15.07.1993 року, № 61, зареєстрованого ОМБТІ та РОН 02.09.1993 року. Згідно п. 3 договору №19460 646/1000 частин квартири належали [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло УКЗЧ Одеського району від 11.07.1993 року, № 60, зареєстрованого ОМБТІ та РОН 02.09.1993 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3-3997, зареєстрованого ОМБТІ та РОН 10.06.1994 року. Спірні договори були відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстровані на Одеській товарній біржі, про що в журналі реєстрації договорів по обєктах нерухомості зроблені записи під реєстраційними №20524, 19460. Нотаріально договори між сторонами посвідчені не були. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлена можливості розпорядитися спірним майном, оскільки угоди купівлі-продажу були оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд із тим, [PERSON] виконала умови угоди, передала відповідачам 6\~989, 00 грн. та 3\~848, 00 грн. у якості плати за майно, вселилась у спірну квартиру, на час розгляду справи проживає у ній, місце проживання позивача з 30.01.1998 року зареєстровано за спірною адресою, вона утримує майно, що підтверджується наданими суду доказами. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж частин квартири відповідно до договору, виселились з неї. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved