Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

14.05.2019р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , [PERSON] (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом зняття з реєстрації (а.с. № 2-6). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровані його колишня дружина - [PERSON] та її син від першого шлюбу - [PERSON] . З часом відносини між позивачем та відповідачкою [PERSON] значно погіршились, у зв`язку з чим наприкінці 2017р., остання разом з сином зібрали свої речі та поїхали в невідомому напрямку. В січні 2018р. [PERSON] повідомила, що бажає розірвати шлюб та з цього часу відповідачі у квартирі не проживають, їх особистих речей немає, вони не беруть участь у витратах з утримання квартири та оплаті комунальних послуг, проте вони залишаються зареєстрованими за вказаною адресою, не користуючись зазначеним житлом. 24.03.2018р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив усунути перешкоди у користуванні майном шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.05.2019р. позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №21). Позивач [PERSON] в судовому засіданні 23.10.2019р. позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідачі не проживають в квартирі з січня 2018р., їх особистих речей немає та вони не беруть участі у витратах з утримання житла та оплаті комунальних послуг. Крім того, зазначив, що визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом зняття з реєстрації необхідно для оформлення субсидії. Просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представник позивача [PERSON] - адвокат Стрельникова С.Г. (діє на підставі ордеру про надання правової допомоги від 15.07.2019р. та договору № 29 про надання правової допомоги від 15.07.2019р. - а.с. № 40,41) в судовому засіданні 23.10.2019р. позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судові засідання, які призначалися на 17.07.2019р. та 23.10.2019р. двічі поспіль не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову. Про дату, час та місце розгляду справи кожного разу повідомлялися шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, між тим конверти були повернуті до суду з відміткою «не проживає» (а.с. № 30-31, 32, 44-45), Крім того, про судове засідання, призначене до розгляду на 23.10.2019р. відповідачі також були повідомлені шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с № 47). Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР в судові засідання, які призначалися на 17.07.2019р. та 23.10.2019р. не з`явився, про дату та час слухання справи, кожного разу був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази(а.с. № 29, 43). До суду, 31.05.2019р. та 10.09.2019р. від директора департаменту Пономарьова А.С. надійшли заяви про розгляд справи за відсутності представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, рішення просив прийняти відповідно до чинного законодавства та за результатами розгляду справи направити відповідне рішення ( а.с. № 34,46). За ч.4 ст. 223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст.210 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача (представника), вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу за відсутності відповідачів та представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому главою 11 розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до положень ч.1 ст.247 ЦПК України під час судового розгляду справи судом здійснене повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухав пояснення позивача та його представника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України закріпив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1994р. (а.с. № 12). Відповідачка [PERSON] була дружиною позивача з 14.07.2000р., шлюб було розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 24.03.2018р. (а.с. № 8, 9), а відповідач [PERSON] син колишньої дружини. Відповідачі зареєстровані у належній позивачеві квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 2810 про склад сім`ї від 11.04.2019р. (а.с. № 15) та довідками ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 27.05.2019р. (а.с. № 24,25). Судом при розгляді цієї справи встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають без поважних причин, принаймні з січня 2018р. В матеріалах справи наявний акт, затверджений начальником дільниці КП «Жилсервіс» ДМР від 04.04.2019р. , згідно якого відповідачі [PERSON] , [PERSON] з 01.01.2018р. не проживають за адресою: [ADDRESS] (а .с.№18). Також, обставини тривалої відсутності відповідачів без поважних причин за місцем реєстрації були підтверджені в судовому засіданні 23.10.2019р. поясненнями свідків. Так, свідок [PERSON] (а.с. № 49,50), яка працює консьєржкою в буд. [ADDRESS] з 2013р. підтвердила, що відповідачі за адресою: [ADDRESS] не проживають приблизно 2 роки, а позивач проживає один. Також свідок суду повідомила, що коли вона приносила квитанції позивачу, відповідачів вона не бачила та їхніх особистих речей не було. Також свідок підтвердила те, що вона підписували акт від 04.04.2019р. про непроживання відповідачів у зазначеній квартирі та підтверджує його зміст. Допитаний у якості свідка [PERSON] ( а.с. № 51,52) також підтвердив ті обставини, що відповідачі за адресою: [ADDRESS] не проживають приблизно 2 роки, а позивач проживає один. Крім того, підтвердив те, що він підписував акт від 04.04.2019р. про непроживання відповідачів у зазначеній квартирі та підтверджує його зміст. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає встановленим період непроживання [PERSON] , [PERSON] в квартирі з січня 2018р. Відповідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше півтора року, а саме з січня 2018р., не мешкають за адресою реєстрації: [ADDRESS] , самостійно з реєстраційного обліку не знімаються, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні шляхом зняття останніх з реєстрації. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, а також приймаючи до уваги, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, як інвалід 2-ї групи, суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі по 768грн.40коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved