Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

13.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання [PERSON] такою, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає з моменту реєстрації та не сплачує нарахування по комунальним послугам. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем її реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. 15 червня позивач надавав оголошення до газети «Деснянська правда» про виклик в судове засідання [PERSON]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник заінтересованої особи - Деснянський районний відділ Управління ДМС України в Чернігівській області в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав пояснення та в частині вимог щодо визнання особи такою що втратила право користування квартирою покладався на розсуд суду, іншу частину позовних вимог вважає такою що задоволенню не підлягає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстровані в кв. [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності, відповідно до Договору дарування від 30.03.2007 року №1048 посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Слєдовським М.С.. (а.с. 11) Відповідно до Довідки №1443 від 08.04.2015 року виданої [PERSON] за адресою [ADDRESS] за даними ОЖБК склад сім'ї складає: дружина - [PERSON] 1979 р.н., дочка - [PERSON] 2003 р.н., батько - [PERSON]. Відповідно до акту складеного мешканцями буд. [ADDRESS] та завіреного майстром ОЖБК в тому що громадяни: [PERSON], 1977 р.н.; [PERSON] - 1979 р.н.; [PERSON] - 2003 р.н зареєстровані, але не мешкають за адресою - [ADDRESS]. Позивач вказує в позовній заяві, що відповідачка [PERSON] вже 9 років працює в м. Лондоні, Великобританія., та повертатися в Україну не планує. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Виходячи з вище наведеної норми, судові рішення, які набрали законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для вчинення територіальними підрозділами УДМС України в Чернігівській області дій необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, тому вимога позивача про примусове зняття відповідачів з реєстраційного обліку в квартирі є передчасною, отже задоволенню не підлягає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial