Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

12 травня 2015 року заступник військового прокурора Чернігівського гарнізону звернувся до суду в позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод» заборгованість за договором купівлі-продажу № 40/2013 від 13.06.2013 на загальну суму 47 888 грн. 10 коп., з них: заборгованість за неоплачений товар у сумі 33 371 грн. 50 коп. та пеня за прострочення виконання зобовязання у сумі 14 516 грн. 60 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 13 червня 2013 року ДП «171 Чернігівський ремонтний завод» та ФОП [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу № 40/2013, відповідно до п. 1.1 якого ДП «171 ЧРЗ» зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплати товар згідно до Специфікації. Частину товару відповідач отримав за договором, а решту згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.09.2013. Актами головного державного виконавця Ващенко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 05.12.2013, 16.12.2013, та 17.12.2013 майно відповідно до договору було передано покупцю [PERSON], який оплатив за товар лише 20\~000 грн. Цінним листом від 23.06.2014 № 228 Д «171 ЧРЗ» повідомило покупця про неотримання ним товару у кількості двох одиниць та запропонувало протягом пяти днів цей товар отримати на умовах вищезазначеного договору купівлі-продажу. Однак, жодних дій направлених на отримання товару та сплату залишку коштів за договором купівлі-продажу від 13.06.2013 [PERSON] проведено не було. 27.08.2015 [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ДП «171 Чернігівський ремонтний завод», в якому просить стягнути з підприємства передбачену п. 5.2 Договору купівлі продажу № 40/2013 від 13.06.2013 пеню в сумі 46\~853,84 грн., мотивуючи позовні вимоги простроченням останнього виконання взятих на себе зобовязань. У судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити, зустрічний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Відповідач та його представник позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, зустрічний позов просили задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 13 червня 2013 року ДП «171 Чернігівський ремонтний завод» та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу № 40/2013, відповідно до якого продавець (позивач) зобовязався передати у власність покупця (відповідача), а покупець зобовязався прийняти та оплатити наступний товар згідно Специфікації (Додаток 1), який є невідємною частиною Договору. Загальна вартість товару з ПДВ складає 58 348 грн. 50 коп. Вартість майна попередньо була встановлена експертним висновком (а.с. 6). Відповідно до пунктів 2.1 та 3.1 Договору покупець зобовязується оплатити вартість майна протягом трьох календарних днів після отримання товару. У свою чергу, продавець зобовязується передати майно покупцю протягом трьох календарних днів після підписання Договору. Місцем передачі [PERSON] є територія розташування продавця. Факт передачі [PERSON] підтверджується Актом прийому передачі. 13 червня 2013 року [PERSON] вивіз з території ДП «171 ЧРЗ» верстат 3Д 423 (інв. № 2-532) вартістю 12 248 грн. 24 коп. та вніс до каси відповідача 20 000 грн. в рахунок часткової оплати вартості майна (а.с. 8). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.09.2013 позов [PERSON] задоволено частково, зобовязано державне підприємство «171 Чернігівський ремонтний завод» передати [PERSON] належне йому на праві власності наступне майно: верстат горизонтально-розточний (інв. № Д-2-7) 1 од.,стенд для зборки нижніх картерів Д6.Д12 (інв. № Д-2-409) 1 од., прес гідравлічний ОКС-1671 (інв. № Д-2-473) 1 од., пост слюсарний (інв. № Л-2-171) 1 од., верстат хонінгувально-вертикальний 3А-833 (інв. № Д-2-32) 1 од., верстат хонінгувальний 3К-833 (інв. № Д-2-526) 1 од., стенд для зборки голів двигунів (інв. № Л-2-214) 1 од., стенд для ремонту головки блока СМД-62 (інв. № Л-2-243) 1 од., верстат горизонтально-розточний Краузе (інв. № Д-2-12) 1 од., верстат плоскошліфувальний ЗЛ722В (інв. № Д-2-521) 1 од., стенд для ремонту спецобладнання (інв. № Л-2-161) 1 од., верстат токарно-гвинторізний 16Д25 (інв. № Д-2-522) 1 од., стелаж пересувний для деталей (інв. № Л-4-129) 1 од., котел (інв. № Д-2-577) 1 од., верстат горизонтально-розточний Вадеман (інв. № Д-2-10) 1 од. У задоволенні решти вимог та задоволенні зустрічного позову ДП «171 Чернігівський ремонтний завод» до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу майна недійсним відмовлено (а.с. 9-11). Як убачається з актів державного виконавця від 05, 16 та 17 грудня 2013 року [PERSON] передано зазначене у рішенні суду від 25.09.2013 майно, окрім верстата токарно-гвинторізний 16Д25 (інв. № Д-2-522) та котла (інв. № Д-2-577) (а.с. 13, 14, 15). Викладені вище обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та визнаються сторонами, а тому в силу положень ст. 61 ЦПК України не потребують доказування. Крім того, відповідач визнав той факт, що не оплатив за отриманий товар в сумі 33\~371,50 грн. Разом з тим, зазначив, що, на його думку, обовязок по оплаті товару згідно умов договору виникає в нього лише після отримання всього товару, а не його частини. Суд не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні умов договору купівлі-продажу № 40/2013, укладеного сторонами 13.06.2013. Так, в п. 1.1 договору сторонами погоджено, що продавець зобовязався передати у власність покупця, а покупець зобовязався прийняти та оплатити наступний товар згідно Специфікації (Додаток 1), який є невідємною частиною Договору. Відповідно до пунктів 2.1 та 3.1 Договору покупець зобовязується оплатити вартість майна протягом трьох календарних днів після отримання товару. У свою чергу, продавець зобовязується передати майно покупцю протягом трьох календарних днів після підписання Договору. Отже, зі змісту умов договору не убачається, що сторони досягли домовленості про оплату товару лише після отримання покупцем всього товару. Більше того, у Специфікації № 1 до Договору сторони погодили Перелік товару, ціна за який визначається за кожну одиницю окремо. Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, відповідач безпідставно не оплатив позивачеві за отриманий ним товар, у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 33\~371,50 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] В ході судового розгляду представник відповідача заявив про застосування позовної давності щодо вимоги про стягнення неустойки. У пункту 5.3 Договору сторони дійшли згоди, що в разі порушення покупцем строку оплати товару, він зобовязується за кожен день прострочки сплатити продавцю пеню в розмірі 0,1% від загальної вартості товару, вказаної в п. 1.1 Договору. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частин 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З актів державного виконавця від 05, 16 та 17 грудня 2013 року, згідно яких [PERSON] передано майно, зазначене у Договорі та рішенні Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.09.2013, окрім верстата токарно-гвинторізний 16Д25 (інв. № Д-2-522) та котла (інв. № Д-2-577), убачається, що позивач, директор якого підписав дані акти, остаточно дізнався про порушення свого права на оплату товару 20.12.2013, тобто після спливу трьох календарних днів з дня отримання відповідачем товару. Зазначене є підставою для застосування позовної давності до вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 14\~516,60 грн. Так само, з огляду на наведені норми права щодо позовної давності та порядку її застосування, не підлягає задоволенню і зустрічний позов про стягнення 46\~853,84 грн. пені, оскільки відповідач дізнався про порушення передбаченого договором від 13.06.2013 права на отримання товару 16.06.2013, тобто через три дні після порушення ДП «171 Чернігівський ремонтний завод» обовязку передати вказаний у договорі товар, що передбачено пунктом 3.1 його умов. Позивач заявив про застосування позовної давності до вимог [PERSON] про стягнення пені у запереченнях на зустрічну позовну заяву від 04.09.2015. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 333,71 грн. судового збору.

Outcome: partial