Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на період навчання їх повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 500 грн., щомісяця, до закінчення навчання навчання - до 30 червня 2018 року. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що сторони є батьками повнолітнього сина, який продовжує навчання на державній основі денної форми навчання, стипендію не отримує, у зв'язку з чим не має змоги забезпечувати себе самостійно і потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків. Позивач як мати утримує повнолітнього сина на період його навчання. Витрати складаються з витрат на проїзд з смт. Угроїди до м. Суми та у зворотному напрямку щотижня, проїзду по місту, витрат на проживання у гуртожитку, на харчування, придбання предметів одягу, взуття та інших необхідних речей: учнівського приладдя, засобів гігієни тощо. Відповідач [PERSON] інвалідом не являється, має можливість надавати допомогу повнолітньому сину на період його навчання. Сторони та третя особа у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач та третя особа згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтрумують. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 74 ЦПК України, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За матеріалами справи судом встановлено, що сторони з 1997 року перебували в шлюбі, який було розірвано 26 січня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER]/копії ас. 10-11/. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] /копія ас. 5/. 7 листопада 2014 року в органі РАЦ [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]» ,що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені [NUMBER] від 07.11.2014, актовий запис за № 09 /копія ас. 9/. Згідно з довідкою Угроїдської селищної ради Краснопільського району Сумської області № 628 від 05.10.2016, повнолітня дитина [PERSON] зареєстрований за проживанням позивача у смт. Угроїди /ас. 2/. Згідно довідки № 716 від 05.10.2016, виданої Державним навчальним закладом «Сумський центр професійно - технічної освіти харчових технологій, торгівлі та ресторанного сервісу», [PERSON] з 01 вересня 2016 року навчається у навчальному закладі за професією «кондитер, пекар»; термін навчання - до 30 червня 2018 року /ас. 3/. Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частин першої та другої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі №6-186ц14. Відповідно до положень частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. Згідно частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як убачається з матеріалів справи, повнолітній син сторін, [PERSON], продовжує навчання, у зв'язку з цим дійсно потребує матеріальної допомоги, а відповідачем доказів про те, що він позбавлений можливості надавати таку допомогу не надано. Вартість проживання в гуртожитку становить 250 грн. /копія ас. 4/; проїзд до місця навчання та у зворотному напрямку становить щонайменше 56 грн. /ас. 11/. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, виходячи з принципу рівності прав та обов'язків батьків, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, але без урахування часу канікул, починаючи з дня подачі позову з 14 листопада 2016 року і на весь період навчання дитини до 30 червня 2018 року або припинення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. При цьому, відповідачем не надано суду доказів щодо його стану здоров'я, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги статей 10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Визначений судом розмір аліментів суд вважає достатнім, справедливим та розумним, таким, що відповідає інтересам позивача та повнолітньої дитини на період навчання, і при цьому не порушує прав відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і задоволення позову у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», що діяв на час подачі позову до суду, та стягує з відповідача 551 грн. 20 коп. в дохід Державного бюджету України.

Outcome: approved