Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

14 травня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача з дня пред`явлення позову до суду, а також на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від сумісного проживання має дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини з відповідачем припинені у серпні 2019 року, відповідач надає матеріальну допомогу на дитину, але періодично. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримує допомогу лише у розмірі 860 грн. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини та на її утримання. У відповідача інших утриманців не має, аліменти нікому не сплачує. Коштів, які вона отримує від держави не вистачає на належне утримання дитини, у зв`язку з чим вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Відповідач скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, який подав 19 серпня 2020 року до суду. У відзиві просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, крім грошових переводів, купує продукти харчування, медичні препарати. Вважає, що він належним чином виконує обов`язки щодо утримання дитини. Що стосується утримання позивача він повністю заперечує, вважає, що позивач здорова та працездатна людина, а тому не потребує у його утриманні. Ухвалою суду від 16 червня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач у судовому засідання позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у відзиві на позов. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, послався на те, що ними буде подано до суду позов про визначення батьківства, оскільки відповідач заперечує факту батьківства щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 01 червня 2019 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.06.2019. (а.с. 3) У сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.10.2019 (а.с.4). [PERSON] перебуває на обліку у відділі грошових виплат і компенсацій управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради, призначено допомогу з 01.09.2019 до 01.10.2022 при народженні дитини, що підтверджується довідкою №1593 від 12.11.2019 (а.с.6). [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] та батьками [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою ЖБК «Рассвет-20» від 25.10.2019 №797(а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. Суд відхиляє доводи відповідача та його представника щодо відсутності батьківства дитини [PERSON] , оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження таких посилань суду не надано. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач зобов`язаний утримувати малолітню дитину та її матір. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1681 грн. 60 коп.

Outcome: approved