Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовами до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя, які обґрунтовані тим, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 20 липня 2002 року, від якого мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] Між подружжям зникло взаєморозуміння і взаємоповага, шлюбні стосунки припинено, проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. У період шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] що знаходиться у будинку [ADDRESS] мопед та автомобіль Fiat Punto, державний номер [NUMBER]. У позовній заяві позивачка просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також поділити спільне майно виділивши позивачці квартиру [ADDRESS], а відповідачу виділити квартиру [ADDRESS] мопед та автомобіль Fiat Punto, державний номер [NUMBER]. В процесі судового розгляду позивачка змінила предмет позову та просила відступити від рівності часток, врахувавши інтереси малолітньої дитини, яку вона утримує, присудити їй 62% спільного майна, а відповідачу - 38%, виділивши їй квартиру [ADDRESS], а відповідачу виділити квартиру [ADDRESS] мопед та автомобіль Fiat Punto, державний номер [NUMBER]. Ухвалою суду від 15 січня 2018 року справи об'єднано, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31 січня 2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено: накладено арешт на: квартиру [ADDRESS] та автомобіль Fiat Punto, державний номер [NUMBER]. 12 лютого 2018 року та 22 березня 2018 року відповідач [PERSON] подав відзиви на позовну заяву, в яких визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги про поділ майна не визнав, оскільки порушено принцип рівності часток кожного з подружжя у спільно набутому майні, та просив в цій частині позов задовольнити частково, визнавши за кожним з подружжя право на 1/2 частину майна. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові (з урахуванням уточнень). У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав повністю, позовні вимоги щодо поділу майна визнав частково, просив врахувати письмові відзиви на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 липня 2002 року в Чулаківській сільській раді Голопристанського району Херсонської області, актовий запис №9 (а.с. 6). Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні матері - [PERSON] Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 ЦПК України. Ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, малолітня дитина проживає з матір'ю, відповідач інших утриманців не має, працездатний, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню. Також з матеріалів справи вбачається, що сторонами за спільні кошти було набуто у власність квартиру [ADDRESS] та автомобіль Fiat Punto, державний номер [NUMBER] (а.с. 7-11, 59). За висновком про оцінку майна вартість квартири за адресою: [ADDRESS] становить 730923 гривень; вартість квартири за адресою: [ADDRESS] - 304468 гривень, вартість транспортного засобу Fiat Punto, державний номер [NUMBER], - 137048 гривень (а.с. 85-87). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Зважаючи на те, що малолітня дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачкою, остання постійно мешкає з донькою в квартирі [ADDRESS], іншого житла [PERSON] та її донька не мають, відповідач проживає в [ADDRESS] (про що ним зазначено у клопотанні а.с. 39, відзиві а.с. 52, 93), варіант поділу, запропонований відповідачем порушує права позивачки та її малолітньої доньки на недоторканість житла та таємницю особистого життя, відповідачем не надано суду доказів можливості переобладнання квартири в окремі житлові приміщення, та розмір аліментів на утримання дитини, на думку суду, не в повній мірі забезпечуватимуть фізичний, духовний розвиток дитини та її потреби (а.с. 73-84), а тому суд дійшов висновку про можливість відступлення від принципу рівності часток подружжя при поділі майна з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, що однокімнатна квартира та автомобіль є неподільними речами і виділити в натурі 1/2 частину майна є фізично неможливим, та відповідно до положень ЦК України та СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Можливість користування автомобілем витікає із його фактичного володіння. Виходячи із змісту позову, та як встановлено у судовому засіданні, фактично спірний автомобіль перебуває у постійному користуванні відповідача, який також проживає в однокімнатній квартирі, а позивачка разом з дитиною користується трикімнатною квартирою. Варіант поділу, запропонований відповідачем, не призведе до реального поділу майна, оскільки дане майно і так є спільною сумісною власністю подружжя, а тому суд вважає за доцільне виділити відповідачу однокімнатну квартиру та автомобіль, а позивачці - трикімнатну квартиру. Позовні вимоги про поділ мопеду не підлягають задоволенню як такі, що заявлені некоректно, оскільки не зазначено індивідуальні ознаки вказаної речі (вірна назва, марка, модель, рік випуску тощо), не визначено належними та допустимими доказами вартість спірного транспортного засобу. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: partial