Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

13 липня 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просили: усунути позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, визнавши [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтовування позовних вимог вказали, що вони є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, право власності на вищевказану квартиру зареєстровано КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». Відповідач [PERSON] є онуком позивачки [PERSON] та племінником [PERSON] .З січня 2016 року [PERSON] не проживає в спірній квартирі, в квартирі відсутні особисті речі останнього. Всі комунальні послуги сплачують позивачі, у зв`язку із чим несуть додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому вимушені звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою від 30 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20 серпня 2019 року розгляд справи відкладено, для виклику відповідача у судове засідання. 18 вересня 2019 року розгляд справи відкладено, для виклику відповідача у судове засідання. Позивачі в судове засідання не з`явилися, кожна окремо, надали заяви, в якій позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надав, в зв`язку з чим за згодою позивача судом розглянуто справу в заочному порядку. Статтями\~43,\~211 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог\~статті 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку\~статті 280 ЦПК України\~за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, квартиру зареєстровано КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с. 15-18) Згідно акту про не проживання, в квартирі [ADDRESS] , який посвідчений «ЖК» Рудоремонтник», відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з січня 2016 року. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2\~статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи факт належності квартири позивачам на праві особистої приватної власності, не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивачів, яке порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved