Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

14 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій зазначено, що відповідно до договору № КТХRRХ01095453 від 28 грудня 2007 року відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 1 934 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на умовах кредитного договору. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконувала взяті на себе зобов*язання з повернення кредиту, у зв*язку з чим виникла заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 28 грудня 2007 року, станом на 02 березня 2017 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1 404 грн. 28 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 135 грн. 88 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 988 грн. 54 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 36 830 грн. 11 коп., а всього 39 358 грн. 81 коп. за вирахуванням суми боргу, стягнутої з відповідача відповідно до заочного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2014 р. у розмірі 25 988 грн. 88 коп., а всього розмір достягнення суми заборгованості з урахуванням штрафів - 500 грн. (фіксована частина), 668,50 грн. (процентна складова), - складає 14 538 грн. 43 коп. Також просив відшкодувати витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в сумі 1600 грн. У судове засідання представник позивача не з*явився, просив у позовній заяві розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 3). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 29-30). З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 28 грудня 2007 року був укладений кредитний договір № КТХRRХ01095453, який складається з анкети-заяви позичальника від 28 грудня 2007 року (а.с. 7) та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 8-10), відповідно до умов якого банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 1 934 грн. 40 коп. на строк з 28 грудня 2007 р. по 28 червня 2009 р., включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 70 грн. 61 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 322 грн. 40 коп., в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначеної в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. 7 зворот). Сторони узгодили, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати за який приймається період з «5» по «10» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 188 грн. 72 коп., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами (а.с. 7 зворот). Відповідно до п.п. 3.3.1? 3.3.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) за своїм розсудом банк має право збільшувати, зменшувати розмір процентної ставки , про що надсилає письмове повідомлення позичальникові. Згідно п.п. 3.3.5 банк має право списувати кошти з поточних рахунків позичальника, згідно з п. 3.2.5 цих умов, при настанні строків платежів, передбачених цими умовами та заявою, у межах належних до сплати банку сум. Відповідно до п. 3.4.2., 3.4.4 позичальник має право погашати заборгованість по кредиту будь-яким способом, не забороненим чинним законодавством України. Вносити клопотання про перенесення термінів платежів при виникненні, з незалежним від нього обставинами тимчасових фінансових або інших труднощів. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 5-6) станом на 02 березня 2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 28 грудня 2007 року становить 39 358,81 грн. та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 404 грн. 28 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 135 грн. 88 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 988 грн. 54 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 36 830 грн. 11 коп. Відповідно до копії заочного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2017 року, що набрало законної сили 13 березня 2014 року, з відповідача у справі [PERSON] на користь позивача стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № КТХRRХ01095453 від 28 грудня 2007 року у загальному розмірі 25 988 грн. 88 коп. (а.с.4 ,31), яка включала в себе: - 1404, 28 грн. - заборгованість за кредитом; 135,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 988, 54 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 21746,42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1213,76 грн. - штраф (процентова складова). Позивач зазначає у позові, що вказана вище сума 25988,88 грн. підлягає виключенню із суми загальної заборгованості відповідача та різниця складає 13 369 грн. 93 коп., яку разом із нарахованими штрафами відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - штраф (фіксована частина), 668 грн. 50 коп. - штраф (процентна складова), просить стягнути з відповідача [PERSON] у загальному розмірі 14 538 грн. 43 коп. (а.с. 6), разом із сумою судових витрат (а.с.1). В той же час, як вбачається з копії вищевказаного рішення суду (а.с. 31), з відповідача було стягнуто заборгованість з тіла кредиту, процентів та комісії, та їх розмір згідно наданого позивачем розрахунку станом на 02 березня 2017 року не збільшився, а заявлена сума достягнення заборгованості фактично є пенею, що відображено у розрахунку (а.с. 6). При цьому, суд вважає неправомірним нарахування позивачем у справі за даним кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11 зворот, 20). Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівку та Костянтинівський район було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Костянтинівку та Костянтинівський район Донецької області. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення даного позову та вважає за необхідне відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Outcome: dismissed