Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

13.11.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №4642/2016/029433, від 05.08.2016, на автомобіль марки ВАЗ 2107, зеленого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] седан, укладений Територіальним сервісним центром №4642 РСЦ МВС України у Львівській області за яким [PERSON] продав автомобіль марки ВАЗ 2107, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] [PERSON] ; скасувати держану реєстрацію транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки ВАЗ 2107, зеленого кольору, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER] седан. В обґрунтування позову, покликається на те, що про реєстрацію вказаного автомобіля він дізнався лише в 2019 році. 20.11.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребеняком Г.В. посвідчено довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] , та/або [PERSON] , та/або [PERSON] розпоряджатись вказаним автомобілем з правом продажу, для чого надавав, зокрема, кожному з них повноваження укладати та підписувати від його імені договір купівлі-продажу автомобіля. 13.07.2016 [PERSON] зареєстрував припинення дії такої довіреності. 25.08.2016 Дрогобицьким територіальним сервісним центром №4642 РСЦ МВС України відбулась перереєстрація власника транспортного засобу на відповідача [PERSON] по довіреності, яка на момент проведеної реєстрації власника транспортного засобу на автомобіль марки ВАЗ2107, зеленого кольору, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER] седан була скасована. Оформлення такого договору купівлі-продажу за яким [PERSON] продав вказаний вище автомобіль [PERSON] є нікчемним, так як він оформлений на основі довіреності, яка втратила чинність. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Просять позов задоволити, оскільки жодних правових підстав для продажу спірного автомобіля у [PERSON] не було, оскільки на час укладення договору довіреність на автомобіль була скасована. Представник відповідача - [PERSON] проти позову заперечив. Вказав на те, що [PERSON] не був та не є власником спірного автомобіля та стороною договору купівлі-продажу транспортного засобу, а тому не має жодного відношення до оспорюваного договору. Належним позивачем у даній справі може бути лише [PERSON] , якому належав транспортний засіб. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що первинна реєстрація права власності на автомобіль марки «ВАЗ 2107», зеленого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , була здійснена за позивачем [PERSON] 12.08.2004 року. 20.11.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком Г.В., посвідчено довіреність, згідно з якою позивач [PERSON] уповноважив [PERSON] та/або [PERSON] та/або [PERSON] розпоряджатися вказаним автомобілем з правом продажу, для чого надав, зокрема, кожному з них повноваження укладати та підписувати від його імені договір купівлі-продажу автомобіля. На підставі вище вказаної довіреності, відповідач [PERSON] , діючи від імені [PERSON] уклав 25.08.2016 у м.Дрогобич Львівської області з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу спірного автомобіля, на підставі якого автомобіль було перереєстровано на відповідача [PERSON] , що підтверджується інформацією стосовно звернення 0-1286387560, запиту по фізичній особі [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі довіреностей №31670694, виданого 13.07.2016 приватним нотаріусом Погребняк Г.В., м.Київ, [PERSON] зареєстрував припинення дії цієї довіреності. З приводу перереєстрації автомобіля [PERSON] звертався до Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Частиною третьою статті 244 ЦК України визначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Згідно з пунктом 2 Глави 4 Порядку Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Відповідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За положеннями статей 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, яке було передане на виконання недійсного правочину і в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки ця норма надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником неодноразово відчуженого майна, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Зважаючи на вказане слід вважати обраний позивачем [PERSON] спосіб захисту невірним, оскільки він на даний час не є власником спірного транспортного засобу (довіреність, видана власником [PERSON] припинена) і ніколи одноосібно не володів ним (довіреність була видана на трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які мали право розпоряджатись транспортним засобом), не є стороною оспорюваного правочину, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed