Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

14.07.2015 року ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості де посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №1/17/320/23-09-13/0007 від 23.01.2014 року, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11 366,99 грн. В подальшому позивачем було зменшено позовні вимоги про стягнення заборгованості у звязку з частковим погашенням кредиту до 10805,41 грн. Представник позивача ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від сторін не надходило. В попередніх судових засіданнях відповідачка позовні вимоги визнала частково та пояснила, що дійсно брала кредит та не відмовляється від його сплати, але зазначила, що сума заборгованості повинна бути меншою в звязку з тим, що вона періодично вносить кошти в рахунок погашення заборгованості та на підтвердження зазначеного надала квитанції про часткове погашення кредиту. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, заслухавши пояснення та вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. В силу ч.1\~ст.627 ЦК України\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. 23.01.2014 року між ВАТ «АКБ «КАПІТАЛ» правонаступником якого являється ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» ( рішення загальних зборів акціонерів від 30.08.2010 року) та відповідачем був укладений договір №1/17/320/23-09-13/0007 про надання споживчого кредиту. Згідно п.п.1.1-1.4 кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 7500,00 зі строком користування до 22.01.2017 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15% річних та щомісячної комісії у розмірі 1,5% від первісної суми шляхом надання готівки через касу банку. В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду б/н від 02.06.2014 року до кредитного договору №1/17/320/23-09-13/0007 від 23.01.2014 року за умовами якої було внесено зміни до договору в частині відсоткової ставки, а саме: з 02.06.2014 року до 22.01.2017 року збільшено відсоткову ставку з 15% до 17% річних. Інші положення договору залишено без змін. Відповідно до п.1.8 кредитного договору повернення кредитних коштів та процентів за користування ними здійснюється в порядку, розмірі та строки відповідно до графіку платежу (додаток №1), а саме щомісячно рівними платежами в сумі 373,92 грн. Згідно п.4.1 договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового погашення суми основного боргу, процентів, комісії, сплати пені та штрафів при їх наявності шляхом направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту у разі затримання сплати частини кредиту та /або процентів, комісії більш ніж на один календарний місяць. За порушення строків повернення кредиту та /або сплати процентів банк відповідно до п.5.1 договору має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу, а також відповідно до п.5.2. штрафу у розмірі 50% від суми виданого кредиту. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання не виконував в повному обсязі, а саме не здійснив черговий платіж у серпні 2014 року, у звязку з вказаним вище банком на виконання вимоги п.4.1. договору було надіслано вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, що підтверджується фотокопією квитанції про поштове відправлення від 24.12.2014 року. Відповідачем не було виконано вимоги п.4.4.5 договору, відповідно до якого позичальник протягом 30 календарних днів з моменту предявлення вимоги про сплату заборгованості по кредитному договору зобовязаний здійснити дострокове погашення суми основного боргу, процентів, пені та штрафів. У звязку з вищезазначеним \~станом на 28.10.2015 року\~ року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 10805,41 грн., з яких: 1.\~тіло кредиту 4997,13 грн.; 2.\~відсотки 63,95 грн.; 3. пеня 1994,33 грн. ; 4. штраф 3750,00 грн. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором №1/17/320/23-09-13/0007 від 23.01.2014 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Також встановлено, що відповідачем після предявлення позову до моменту винесення рішення було частково погашено кредитну заборгованість, про що свідчать відповідні квитанції від 24.11.2015 року, 24.12.2015 року та 28.01.2016 року на загальну суму 1600,00 гривень. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON]\~ на користь позивача заборгованості по договору №1/17/320/23-09-13/0007 від 23.01.2014 року в розмірі (10 805,41- 1600,00 ) 9250,41 гривень . Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved