Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

13 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, яку згодом уточнила, до відповідача фізичної особи підприємець [PERSON]. В якій зазаначає, 01.03.2017 року невідома їй особа, поза торговельними або офісними приміщення, в мережі Інтернет користуючись сервісом «Миттєва розстрочка» на сайті «Eurogold» оформила на її імя договори на придбання товару, інформація про який їй особисто не відомо, про цей факт вона дізналася 02.03.2017 року від працівників ПАТ «ПриватБанк» за номером його горячої лінії 3700 та з електронної програми обслуговування клієнтів «Приват-24», що в послідуючому було підтверджено письмовою довідкою за вихідним номером ТСНИІВ9НВS0E92JG від 06.03.2017 року про укладення договорів №17030108336475 на загальну суму 20\~351грн. та договір №17030108336626 на загальну суму 7151 і списання з кредитного рахунку, що оформлений на її імя в банку ПАТ «ПриватБанк» грошових коштів у загальній сумі 27502 грн. 02.03.2017 року з факту шахрайства вона звернулась до ПАТ «ПриватБанк» з проханням не здійснювати оплату товару, що нею особисто не замовлявся та який вона не мала наміру придбати, а також до провоохоронних органів з заявою про вчинення злочину відносно неї. 22.03.2017 року за її зверненням Криворізьким міським управлінням поліції було відкрито кримінальне провадження №4201/041/50000031 за ознаками ст. 190 КК України, в якому вона має процесуальний статус потерпілої. ПАТ«ПриватБанк»повідомив їй про те, оскільки 01.03.2017 року з її кредитного рахунку було списано грошові кошти на користь Інтернет магазину «Eurogold», та особисто вона повинна сплатити його кредитну заборгованість та проценти за користуванням кредитом. Також вона письмово звернулась до Інтернет магазину «Eurogold» з повідомленням про недійсність вищевказаних договорів, але останній проігнорував його і грошові кошти списані з її кредитного рахунку. Тому, просить суд, захистити її права споживання на прийняття самостійних рішень під час придбання товару відповідно до своїх потреб, шляхом визнання недійсним договорів №17030108336475 на загальну суму 20\~351грн. та договір №17030108336626 на загальну суму 7151грн. Ухвалою суду від 14 листопада 2017 року відкрито провадження по справі. Позивач до суду зявилась, на позовних вимогах наполягає, суду пояснила, що товар вона не отримувала, та внеї навіть не має можливості придбати такі товари. Пояснила, що товар, придбаний на ї імя, шляхом шахрайства, був відданий особі, яка не предявила поспорт при отриманні товару в магазині. Зазначає, що вона зверталась до відповідача щодо розірвання договорів куплі-продажу ювелірних виробів, але відповідач не реагувала. Представник відповідача до суду зявився, проти позову заперечувала пояснила, що вони надали відзив в якому зазначають, що з боку відповідача порушень не було на магазин було зараховано грошові кошти, що претензії позивача є необгрунтованими та повинні бути предявлені до Приват Банку. В кримінальному провадженні вони надали інформацію, однак щодо відповідача відсутні кримінальні провадження. Товар отримують не за паспортом. Існують правила в інтернет магазині. Про розірвання договору їм невідомо. Відсутня інформація про те, що [PERSON] отримувала листи. від позивача Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.03.2017 року невідома особа, поза торговельними або офісними приміщення, в мережі Інтернет користуючись сервісом «Миттєва розстрочка» на сайті «Eurogold» оформила на імя позивача договори на придбання товару. про цей факт позивач дізналася 02.03.2017 року від працівників ПАТ «ПриватБанк» за номером його горячої лінії 3700 та з електронної програми обслуговування клієнтів «Приват-24» що в послідуючому було підтверджено письмовою довідкою за вихідним номером ТСНИІВ9НВS0E92JG від 06.03.2017 року про укладення договорів №17030108336475 на загальну суму 20\~351грн. та договір №17030108336626 на загальну суму 7151 і списання з кредитного рахунку, що оформлений на її імя в банку ПАТ «ПриватБанк» грошових коштів у загальній сумі 27502 грн.(а.с.10-22). Представник відповідача по справі надала до суду письмову промову, в якій зазаначає, що не погоджується з вимогами позивача та вважає їх необгрунтованими. Інтернет сторінка магазину здійснює свою діяльність у відповідності до норм чинного законодавства, окрім того, за домовленістю з ПАТ «ПриватБанк» на інтернет сторінці магазину є можливість оформленння кредиту/розстрочки на товар у визначений банком спосіб (без жодної на це участі магазину) та у відповідності з Правилами, які встановлені банком. Також пояснила, що гроші відповідачу були перераховані ПАТ «ПриватБанк», а не позивачем по справі. При передачі товару покупець, яка прибула до відділення магазину, для отримання товару, надала усі необхідні відомості про товар та покупця: суму та номер замовлення, артикули замовлення оплачених ювелірних виробів. Відповідно до\~ст. 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.\~ Як вбачається з матеріалів справи 22.03.2017 року за зверненням позивача [PERSON] щодо використання невідомовою особою її власних коштів з кредитної картки оформленою на її імя, Криворізьким міським управлінням поліції було відкрито кримінальне провадження №4201/041/50000031 за ознаками ст. 190 КК України, в якому позивач [PERSON] має процесуальний статус потерпілої по справі.(а.с.34) Підставами для захисту прав споживачів та визнання недійсним договорів позивач вважає те, що шляхом шахрайства були викорастані її власні кошти та придбані ювелірні прикраси. Захист прав споживачів це гарантований законом контроль за якістю і безпечністю продукції та всіх видів послуг і робіт з боку держави та громадсько-суспільний рух на його підтримку. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і\~виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, встановлює права споживачів та визначає механізм реалізації державного захисту їх прав.\~ Споживачі під час\~придбання, замовлення або використання\~продукції, яка реалізується на території\~України, для задоволення своїх особистих\~потреб\~мають право на: захист своїх прав\~державою; належну\~якість продукції\~та\~обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну\~інформацію\~про продукцію, її\~кількість,\~якість,\~асортимент, а також про її\~виробника\~(виконавця,\~продавця); відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової)\~шкоди, заподіяної небезпечною для\~життя\~і\~здоров'я\~людей\~продукцією у випадках, передбачених\~законодавством; звернення до суду та інших уповноважених\~органів державної влади\~за захистом порушених прав; об'єднання\~в\~громадські організації споживачів\~(об'єднання споживачів). Згідно з\~п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII\~споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. В данній справі, позивач [PERSON] ні який товар не замовляла, не використовувала та не мала наміру його придбати. Тобто вона не є споживачем, а тому не має право звертатися за захистом прав споживачів. Відповідно до\~пунктів 3,\~18 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII\~виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. [PERSON] що є відповідачем по справі, свої обовязки, як продавця виконала, та товар отримала невідома особа. Лише при обміні або поверненні товару продавець має право спитати паспорт покупця. По даній справі було оформлено замовлення через інтернет-магазин, та за домовленістю з покупцем було передано до магазину, для отримання замовлення достатньо покупцем надати співпадаючі з даним замовленням інформації без предявлення паспорту. До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги). Позивачем не було придбано продукції,а було лише використано її гроші шляхом шахрайства. Таким чином, між позивачем та відповідачем договірних відносин не було. На підставі викладеного суд вважає, що у задоволені позову [PERSON] до фізичної особи підприємець [PERSON] про захист прав споживачів необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed