Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

13 листопада 2017 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики. Позов мотивовано тим, що 24 квітня 2017 р. сторони уклали договір позики, за яким позивач передав, а відповідач прийняв позику у сумі 12 000 грн. зі строком повернення до 08 травня 2017 р. Відповідач ухиляється від виконання свої зобовязань за договором, в звязку з чим позивач просить стягнути з нього заборгованість за договором позики в сумі 12 000 грн.; пеню у сумі 1\~508,72 грн., втрат від інфляції у сумі 610,08 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 180,00 грн., усього 14\~298,80 грн., а також понесені позивачем судові витрати в сумі 640,00 грн. Ухвалою судді від 30 листопада 2017 р. відкрито провадження у справі. В звязку з тим, що 15 грудня 2017 р. набрали чинності зміни до ЦПК України, ухвалою суду від 1 лютого 2018 р. розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем документами встановлено, що 24 квітня 2017 р. сторони у відповідності зі ст. 1046-1047 ЦК України уклали договір позики, у відповідності з яким позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у власність 12 000 грн., зобовязавшись повернути зазначену суму позики не пізніше 08 травня 2017 р. (а.с. 7) Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позичальник свої зобовязання за договором позики не виконав, грошові кошти в сумі 12 000 грн. позивачеві у встановлений договором строки не повернув. У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 12 000 грн., а також пеню в розмірі 1\~508,72 грн., втрати від інфляції у сумі 610,08 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 180,00 грн., усього 14\~298,80 грн., а також понесені позивачем судові витрати в сумі 640 грн. у відповідності зі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved