Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

13 березня 2018 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідачів, у якому зазначила, що є власницею нерухомого майна, розташованого по вул. Виноградній, 12 у с. Петропавлівка Березнегуватського району Миколаївської області. На її заяву про надання у власність земельної ділянки рішенням [PERSON] сільської ради від 18 серпня 2017 року їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови села Петропавлівка по вул.. Виноградній, 12. При виконанні підготовчих робіт по складанню проекту відведення земельної ділянки було виявлено, що частина відведеної їй земельної ділянки знаходиться у складі іншої земельної ділянки, зареєстрованої у кадастровому реєстрі за цією ж адресою, площею 0,42 га, для городництва, тому площа вільної земельної ділянки складає тільки 0,02 га. На її запити до сільської ради було розяснено, що рішеннями сесій сільської ради [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в подальшому затверджено документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості в оренду на 49 років для городництва, площею 0,42 га, по вул. Виноградній, 12 в с. Петропавлівка, однак рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки за вказаною адресою не приймалось. На підставі вказаної технічної документації, земельна ділянка виділена [PERSON] для городництва, була зареєстрована в державному земельному кадастрі за цільовим призначенням, як землі сільськогосподарського призначення. 28 листопада 2017 року між [PERSON] та сільською радою було укладено договір оренди земельної ділянки з реєстрацією права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вважаючи що рішення [PERSON] сільської ради № 5 від 21 вересня 2016 року та № 11 від 24 листопада 2017 року є незаконними, оскільки цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, та такими, що порушують її право на отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, позивачка просила суд визнати незаконними та скасувати рішення [PERSON] сільської ради № 5 від 21 вересня 2016 року «Про надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва в с. Петропавлівка Березнегуватського району Миколаївської області по вул. Виноградній, 12» та № 11 від 24 листопада 2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в оренду терміном на 49 років [PERSON] для городництва із земель житлової та громадської забудови комунальної власності в с. Петропавлівка по вул. Виноградна, 12 в межах території [PERSON] сільської ради», скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,4200 га в Державному земельному кадастрі, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки, та стягнути судовий збір і витрати повязані з розглядом справи. Позивач та її представник [PERSON] (за довіреністю від 05 червня 2018 року) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання не з'явились, у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях позовні вимоги позивача не визнали, посилаючись на незаконність реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно та те, що рішення сільської ради є ненормативними актами, які вичерпали свою дію шляхом виконання, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі (а.с.62-64,101-102). Представник відповідача відділу у Березнегуватському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд доходить наступного. Згідно з частинами 1, 2 статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними обєктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, що мають особливий правовий режим. За частинами 1, 3 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування зокрема, громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до статті 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування. Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему України № 548 від 23.07.2010 року, визначено поділ земель на окремі види цільового призначення, що характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних обєктів, та нею не передбачено на землях житлової та громадської забудови (секція «В»), ведення такого виду діяльності як городництво. Натомість, ведення городництва, як вид діяльності, входить до секції «А» - землі сільськогосподарського призначення. Згідно зі статтею 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно - господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. За положеннями статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймаються на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Відповідно до частини 3 статті 123 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його надані. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За частиною 3 статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. З матеріалів справи слідує, що 21 вересня 2016 року рішенням VIII сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області № 5 «Про надання дозволу громадянину України [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва в с. Петропавлівка вулиця Виноградна, 12 Березнегуватського району Миколаївської області» відповідачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва орієнтовною площею 0,42 га на 49 років із земель житлової та громадської забудови в межах території [PERSON] сільської ради по вул. Виноградній, 12 в с. Петропавлівка Березнегуватського району Миколаївської області. 24 листопада 2017 року рішенням ХХ сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в оренду для ведення городництва на території сільської ради», було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та надано в оренду відповідачу [PERSON] строком на 49 років земельну ділянку площею 0,4200 га, для ведення городництва за адресою вул. Виноградна, 12 с. Петропавлівка Березнегуватського району Миколаївської області, без зміни цільового призначення (а.с.33, 34). 12 грудня 2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна, було внесено запис про державну реєстрацію іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки строком на 49 років, субєктами якого є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] сільська рада Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.24-25). Згідно акту обстеження земельної ділянки від 21 травня 2018 року на ній знаходиться сад з насадженнями дерев яблуні у кількості 39 шт. та винограду в кількості 12 шт., а також облаштована відповідачем зливна яма (а.с.81,86). За даними державного земельного кадастру, зазначена земельна ділянка за кадастровим номером 4821183800:04:019:0122 віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим використанням для городництва (а.с.23,26-28). Натомість з оскаржуваного рішення VIII сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області № 5 від 21 вересня 2016 року та інших рішень ради вбачається, що відповідачу було надано в оренду земельну ділянку саме із земель житлової та громадської забудови, а рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок сільською радою не приймалися ( а.с.22,66-67,121). Також з матеріалів справи слідує, що позивач є власницею нерухомого майна, розташованого за тією ж самою адресою - вул. Виноградна, 12 у с. Петропавлівка Березнегуватського району Миколаївської області, що підтверджується чинним на час розгляду справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12). Рішенням ХVII сесії сьомого скликання № 2 [PERSON] сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 18 серпня 2017 року їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі /на місцевості орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови в селі Петропавлівка по вул. Виноградній, 12 (а.с.21). Однак листом в.о. директора «Миколаївського науково - дослідного та проектного інституту землеустрою» від 31.01.2018 року за № 01-13/123 позивача було повідомлено про неможливість складання проекту по відведенню у власність земельної ділянки через перебування частини виділеної їй земельної ділянки площею 0,08 га у складі земельної ділянки переданої в оренду відповідачу [PERSON] (кадастровий номер 4821183800:04:019:0122) площею 0,42 га, та відповідно відсутність нотаріальної згоди останнього на її вилучення (а.с.29). Статтею 17 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» визначено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. З копії генерального плану села Петропавлівка Березнегуватського району Миколаївської області убачається, що спірна земельна ділянка, яка надана відповідачу [PERSON] в оренду для ведення городництва, за адресою вул. Виноградна, 12, є територією житлової та громадської забудови, використання якої відповідно до ст.18 ЗК України можливе лише за цільовим призначенням, при цьому землі сільськогосподарського призначення за вказаною адресою та на території села генеральним планом взагалі не передбачені (а.с.20,122-123). Використання ж земельної ділянки для інших цілей можливе лише після зміни цільового призначення та внесення відповідних змін до генерального плану села. Положення статті 39 ЗК України також передбачають використання земель житлової та громадської забудови відповідно до плану населеного пункту. Порядок встановлення і зміни цільового призначення земельних ділянок визначений нормами статті 20 ЗК України, однак такі рішення сільською радою не приймалися. При цьому державна статистична звітність, на яку послався начальник відділу у Березнегуватському районі головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, вважаючи що спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, не є тією землевпорядною документацією, яка визначає цільове призначення земельної ділянки. Відповідно [PERSON] сільська рада Березнегуватського району надавши відповідачу [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, затвердивши її та надавши в оренду земельну ділянку для городництва по вул. Виноградна, 12 в с. Петропавлівка, яка згідно генерального плану села є територією житлової та громадської забудови, порушила норми земельного законодавства та цільове призначення вказаної земельної ділянки. Крім того, надавши відповідачу [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, а не проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, [PERSON] сільська рада Березнегуватського району Миколаївської області порушила вимогист.123 ЗК України. Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення землі є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. З огляду на викладене вище, суд відхиляє доводи представника відповідача [PERSON] про необхідність застосування висновків викладених у постанові Верховного суду України від 29.11.2016 року по справі № 21-3389а16 (а.с.101-106) та доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо визнання незаконним оскаржуваних рішень [PERSON] сільської ради та державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, за виключенням вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме державної реєстрації права оренди земельної ділянки, оскільки підставою для реєстрації вказаного речового права є договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] сільською радою, який в судовому порядку недійсним не визнавався. За частинами другою та третьою статті 137 ЦПК України - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку для її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки позивач не надала доказів понесення нею витрат, необхідних для надання правової допомоги, суд не вбачає підстав для покладення їх на відповідачів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved