Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

13.11.2020 позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , 15 червня 2019 року. Сторони у справі в зареєстрованому шлюбі не перебували. На даний час їхній син перебуває на її утриманні, вона самостійно займається його вихованням, матеріальним забезпеченням. Вказує, що вона на даний час перебуває у вкрай скрутному становищі, єдиним джерелом доходу є щомісячна одноразова допомога, якої в повній мірі не вистачає для забезпечення дитини усім необхідним. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід, має можливість сплачувати аліменти. З огляду на вищевказане, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову. Ухвалою суду від 19.11.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову підтримав повністю з підстав викладених в ньому. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що відповідач вимоги позову визнає частково, однак просить суд взяти до уваги, що на його утриманні перебуває батько (інвалід І групи), який потребує постійного стороннього догляду, заробітну плату отримує в мінімальному розмірі, а тому розмір аліментів просив стягувати у передбаченій законом частці 1/4 від усіх видів заробітку. Окрім того, просив зменшити суму витрат на правову допомогу, оскільки вказана сума є неспівмірною зі складністю справи. \~ \~ \~ \~Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.9) сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, яка самостійно в достатній мірі не може його забезпечувати. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З наданих суду стороною відповідача доказів вбачається, що відповідач [PERSON] працевлаштований, отримує заробітну плату, обставин, які б свідчили про його непрацездатність та неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини відповідачем не доведено. Окрім того, на утриманні відповідача перебуває непрацездатний член сім?ї батько [PERSON] . В судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача на праві власності рухомого та нерухомого майна. Позивачем не доведені витрати відповідача, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Визначаючи розмір аліментів на неповнолітню дитину суд враховує як матеріальне становище позивача, відповідача, так і часткове визнання позову самим відповідачем, і вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу). Такий розмір аліментів суд вважає достатнім і справедливим. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду 13.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у\~ст.7 СК України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430\~ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується вимог позову щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу, то дана вимога підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач уклала договір про надання правової допомоги №29-10/01 від 29.10.2020 та додаткову угоду до нього з адвокатом Бондаренком В.Г. (а.с.15, 18). Вартість наданих адвокатом Бондаренком В.Г. послуг щодо підготовки та ведення справи у суді була визначена в розмірі 5 000 грн. Оплата послуг підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №30-10/01 від 30.10.2020 (а.с. 19). Оскільки витрати на правничу допомогу відповідно до ст.133 ЦПК України відносяться до судових витрат, а ч.1 ст. 141 ЦПК України установлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позову, беручи до уваги предмет спору, складність справи та обсяг проведеної адвокатом роботи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1\~500 грн. Крім того, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у встановленому законом розмірі.

Outcome: partial