overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

13 липня 2015 року позивачка пред`явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 29 жовтня 2011 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3237. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них є дитина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, що вказані в поданому до суду позові, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову про розірвання шлюбу не заперечив. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення сторін по справі, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

13 липня 2015 року представник позивача [PERSON]- Амельчишин О.В. звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 09.02.2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] який народився [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 17.03.2015 року через втрату почуття взаємоповаги , любові та довіри один до одного. Сторони мешкають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що відновити шлюбні стосунки вже не можливо та примирення є недоцільним оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства . На підставі зазначеного просить суд розірвати шлюб , укладений між сторонами оскільки він носить у теперішній час лише формальний характер . Представника позивача [PERSON] -адвокат Амельчишин О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити оскільки вважає , що у сімейних стосунках не має бути примусу . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 09 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], актовий запис № 52. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] який народився [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

13 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство Альфа-Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 17 квітня 2014 року ПАТ Альфа-Банк та [PERSON] уклали кредитний договір №500935471, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у сумі 106550,58 гривень. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого відповідач станом на 07 травня 2015 року має заборгованість на загальну суму 122153,80 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 106550,58 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 9399,24 гривень; заборгованості по комісії 5003,98 гривень; штрафу 1200 гривень. Посилаючись на ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 554, 623, 624, 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором від 17 квітня 2014 року в сумі 122153,80 гривень та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1221,54 гривень. Представник позивача надіслав до суду клопотання про підтримання позову в повному обсязі та можливість розгляду справи за відсутності представника ПАТ Альфа-Банк, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], який вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, в судове засідання не зявився повторно, не повідомив про причини неявки і від нього не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за його відсутності. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

13 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 28268 грн. 09 коп. У судове засідання представник позивача не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03 серпня 2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував у звязку з чим станом на 31 травня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 28268 грн. 09 коп., з якої 10049 грн. 18 коп. - заборгованість по кредиту, 14092 грн. 21 коп. заборгованість по процентам, 2304 грн. 41 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1322 грн. 29 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 5-7). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

13 липня 2015р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] Сімона Миколайовича про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що із 20 липня 2012р. перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі, але спільних дітей не має. Спільне життя між ними не склалося у звязку із чим він виїхав із України до Грузії. Шлюбні відносини між ними припинені із 17 грудня 2014р. Сумісне господарство не ведеться. Подальше сумісне проживання і збереження шлюбу неможливі. Суперечок про розподіл майна, яке є їх сумісною власністю не має. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала розгляді справи та пояснила, що із 17 грудня 2014р. були припинені шлюбні стосунки із відповідачем. Просила не надавати час для примирення, оскільки подальше сумісне життя і збереження родини вважає неможливим, а також повідомила суду, що відповідач знаходиться у Грузії, заперечень немає і прохала розглянути справу заочно. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Відповідач два рази у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, ніяких заперечень суду не надіслав. Клопотання позивача задоволено, цивільну справу розглянуто заочно. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що з 20 липня 2012р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серії І-КИ №324379 (а.с.4). Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки 17 грудня 2014р, сімя по суті існує формально і позивачка на примирення не згодна. Спору про майно немає. Ці обставини підтверджені поясненнями позивача та матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Із пояснень позивача вбачається, що вони втратили повагу один до одного, між ними склалися неприязні стосунки та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сімейні відносини припиненні, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Позивач просила судові витрати не стягувати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 квітня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 квітня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29 квітня 2006 року, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 19 жовтня 1996 року відділом запису актів громадянського стану м. Очакова Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою мають доньку [PERSON], [INFO]. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 жовтня 1996 року відділом запису актів громадянського стану м. Очакова Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 136. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 267225. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому довідки виданої районною комунальною архівною установою «Трудовий архів», а саме № 200 від 30.06.2016 року, на підставі відомостей про нарахування заробітної плати працівникам Удицького цукрового заводу с.Удич Теплицького району Вінницької області, де він значиться як [PERSON]. Сем., тобто в довідці невірно неповно вказано його імя та по батькові, в той час як він згідно паспорту [PERSON]. Він набув право на пенсію, в звязку з чим звернувся до управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі, де було виявлено, що в довідках виданих районною комунальною архівною установою «Трудовий архів», є недоліки, в звязку з чим йому рекомендовано звернутись до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свою заяву, вказавши, що працював водієм тракторного погрузщика на Удицькому цукровому заводі, проте у відомостях про отримання заробітної платив не повністю написанні його імя та по батькові, в звязку з чим він позбавлений можливості оформити пенсію. Іншого [PERSON] в с.Удич не має. Від управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі поступила заява про розгляд справи без участі їх представника Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що добре знають заявника, підтверджують, що [PERSON] дійсно працював в Удицькому цукровому заводі, вони працювали разом з ним. Іншого [PERSON] серед працівників заводу не було. Судом оглянуто: паспорт заявника, де він значиться як [PERSON], довідку видану заявнику, на підставі відомостей про нарахування заробітної плати працівникам Удицького цукрового заводу, районною комунальною архівною установою «Трудовий архів» № 200, де він значиться як [PERSON]. Сем., (а.с. 8), трудову книжку серія БТ-1 № 3948827 [PERSON], яка підтверджує, що в період вказаний у довідці, а саме 1992 1996 роки він працював водієм тракторного погрузчика (а.с.5) військовий квиток серія НК №3704852 на імя [PERSON] (а.с. 6), свідоцтво про закінчення у 1974 році [PERSON] Теплицького ПТУ № 7 (а.с.7). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, свідків, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що довідка про заробітну плату № 200 від 30.06.2016 року - належать [PERSON], і запис в ній не збігаються з записом його імя та по батькові, вказаним в його паспорті. В звязку з ліквідацією Удицького цукрового заводу, він не має можливості внести виправлення. Встановлення даного факту необхідно для нарахування пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 14 вересня 1996 року в Нововолинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя повнолітніх дітей немає. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружні стосунки з відповідачем, спільне проживання та спілкування припинені в 2010 році. Позивач вказує, що проживає з іншою жінкою, відповідач також проживає з іншим чоловіком. Тому виникла необхідність юридично оформити розірвання шлюбу. Вказує, що спільного майна немає. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3), копію свідоцтва про шлюб (а.с.4), копію паспорта та коду позивача (а.с.5), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 2010 року не підтримують подружні відносини, проживають окремо, не спілкуються, шлюб фактично розпався та існує формально. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28 квітня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає неможливим спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча повідомлялась про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Згідно телефонного повідомлення, відповідач згодна на розірвання шлюбу, на даний час вона проживає у м. Кролевець у своїх батьків. Зі згоди представника позивача, викладеній в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 28 квітня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 51, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дітей між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони згодні на розірвання шлюбу, про що позивач повідомив у письмовій заяві, а відповідач повідомила в телефонному повідомленні, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судовий збір залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved