Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

14.03.2014 року [PERSON] позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Одеської міської ради, Київський районний відділ Державної міграційної служби в м.Одесі про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] у супроводі матері [PERSON] до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона з червня 2005 року до березня 2007 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. В цей період, а саме [INFO] була народжена спільна дитина [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 21 червня 2006 року було зроблено відповідний актовий запис р. № 929.З моменту припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин жодного разу дитина не отримала від відповідача ніякої ані матеріальної, ані будь-якої іншої підтримки. Незважаючи на наявність встановленого діючим законодавством України обов'язку щодо утримання та надання допомоги дитині, від утримання дитини та участі в його вихованні відповідач ухиляється, матеріальної допомоги не надає. Крім того, відповідач взагалі розірвав будь-які зв'язки з позивачкою та дитиною, всі її спроби встановити місце перебування відповідача на дали позитивних результатів. Останнім відомим місцем проживання відповідача є [ADDRESS]. В теперішній час виникла необхідність поїздок за кордон неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Вказана необхідність обумовлена тим, що за межами України, а саме у республіці Болгарія, проживає мати позивачки [PERSON], рідна бабка неповнолітнього [PERSON], та [PERSON], її старший син та рідний брат неповнолітнього [PERSON]. Виїзд за межі України необхідний [PERSON] для спілкування з рідними та прийняття участі в різних сімейних заходах, але отримати нотаріально посвідчений дозвіл батька на виїзд за кордон дитини неможливо із-за відсутності відомостей про місце перебування відповідача, що порушує права дитини. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача до судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, а також розглянути справу за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, на підставі ст. 74 ЦПК України, шляхом оголошення у пресі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, поважність причини не явки до суду не повідомив. Представник Київського РВ ДМС України В Одеській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належними чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями СК України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з червня 2005 року до березня 2007 року перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. У первод фактичних шлюбних відносин, а саме [INFO] була народжена спільна дитина [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 21 червня 2006 року було зроблено відповідний актовий запис р. № 929. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Статтею 33 Конституцією України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Одеської міської ради, Київський районний відділ Державної міграційної служби в м.Одесі про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved