Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

13.08.2013 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання правочину недійсним. У позові посилається на те, що 21.05.2007 року приватним нотаріусом посвідчено довіреність на право представлення інтересів, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси. На підставі вказаної довіреності у серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та його виселення з квартири. Позивач виявив, що на момент посвідчення довіреності [PERSON] на території України не перебувала, у зв`язку з чим не могла її підписати. Таким чином позивач вважає, що винесення даного рішення порушило права позивача в частині володіння, користування та розпорядження майном. Вважає, що видана відповідачем довіреність є нікчемним правочином і недійсною через невідповідність її вимогам закону. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додав письмі пояснення. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог пославшись на безпідставність. Зазначив, що [PERSON] не являється стороною правочину і умови правочину не стосуються його прав та обов'язків. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Згідно з частиною 3 ст. 244, ст. 249 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Особа, яка видала довіреність, може у будь-який час скасувати довіреність, або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 21.05.2007 року видала довіреність на право здійснювати управління та розпорядження її майном, укладати та розривати правочини, отримувати документи та кореспонденцію, приймати спадщину, вести від її імені справи в усіх судових інстанціях тощо. Строк дії довіреності 10 років. Вказану довіреність посвідчено приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 18). Тобто, [PERSON] уклала у встановленій законом формі, належним чином посвідчений односторонній правочин, який може створювати обов'язки лише для неї самої, а не для інших осіб. Таким чином, відповідач [PERSON] уповноваживши [PERSON] вищевказаною довіреністю, не зробила це всупереч Закону, наказу, традиції, не відступила при цьому від чогось установленого, узвичаєного, не порушила при цьому права та інтереси третіх осіб. Текст довіреності розміщено на офіційному бланку, дописки та виправлення обумовлені нотаріусом, що вбачається з тексту довіреності, яка зареєстрована у реєстрі нотаріальних дій під № 1203. При цьому, розміщення тексту довіреності на офіційному бланку, перевернутому на 180 градусів, не є підставою для визнання її недійсною. Довіреність в присутності нотаріуса підписано [PERSON], особу якої встановлено та дієздатність перевірено, про що є відповідний запис. Також, правочин зареєстровано в Єдиному реєстрі довіреностей, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 96). Вказані вище факти встановлені ухвалою апеляційного суду Житомирської області 285/4019/13-ц від 28.01.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання правочину недійсним. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] не перебувала на території України на день підписання довіреності, а тому на підставі цього факту, на думку позивача, нотаріус не мав права 21 травня 2007 року видавати оскаржувану довіреність. Посилання позивача на те, що згідно наданої Державною прикордонною службою України інформації [PERSON], у період з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року не перетинала державний кордон не заслуговують на увагу. Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону [PERSON] (дослівно) «не виявлено». Вказане не може свідчити про безперечну відсутність [PERSON] на території України. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] на час вчинення правочину знаходилася в Австралії. З метою повного з'ясування обставин справи судом було допитано третю особу - [PERSON], який на час укладання довіреності працював нотаріусом і посвідчував вказаний правочин. [PERSON] пояснив, що він обов'язково перевіряє анкетні дані будь-якого довірителя і не міг посвідчити довіреність без участі довірителя. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Крім того, позивачем конкретно не вказано, на захист якого суб'єктивного матеріального права або законного інтересу позивача подано даний позов та у чому конкретно полягає порушення права чи законного інтересу позивача з боку відповідачів. Натомість, у письмових поясненнях [PERSON] зазначає, що вказані обставини підтверджують відсутність волевиявлення [PERSON] на вчинення оспорюваного правочину. Отже, відсутність волевиявлення в укладанні правочину порушило б права [PERSON], а не позивача. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 213 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності в межах заявлених позивачем позовних вимог із зазначенням фактичних та правових підстав та на підставі наданих сторонами. Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що діями відповідача [PERSON], яка видала оскаржувану довіреність [PERSON], уповноваживши останню подавати від її імені заяви, в тому числі-позовні заяви, а також виконувати інші дії, пов'язані з виконанням виданої довіреності, були порушені будь-які законні права та інтереси позивача, а також того, що у позивача є правоздатність у цій конкретній справі, тобто що він володіє юридичною заінтересованістю по справі. Отже, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] безпідставними, а тому відмовляє йому в задоволенні його позову.

Outcome: dismissed