Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У заяві позивач зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 11.06.2004 року. 25.05.2005 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. В подальшому він зареєстрував останню у своїй квартирі [ADDRESS], де вони проживали однією сімєю. 03.09.2009 року у них народився син, [PERSON], який на даний час проживає з ним. Сімейні стосунки з відповідачем не склалися і припинилися в грудні 2013 року. З кінця 2015 року відповідач добровільно виїхала із квартири і забрала свої особисті речі. На даний час, відповідач [PERSON] вийшла заміж і створила нову сімю. Посилаючись на вищезазначене, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №20 по вул.Леваневців, 25/6 в м.Миколаєві. 20.12.2017 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва відкрито провадження по даній справі. 18.01.2018 року відповідачем [PERSON] до суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що вона намагалася виписатися з квартири, в якої досить прописана, щоб не мати чергових судових рішень щодо несплати комунальних послуг по квартирі в якій вона не проживає, але зробити вона це не може оскільки це суперечить нормам чинного законодавства. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 21.10.2015 року, встановлено що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2004 року. Відповідно до довідки від 03.10.2017 року виданої ЖКП ММР «БРИЗ» ЖЕК №3, в квартири [ADDRESS] зареєстрована відповідач по справі [PERSON]. Також у судовому засіданні встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає з кінця 2015 року, що підтверджується актом про не проживання від 22.03.2017 року, не сплачує комунальні послуги та квартплату, не бере участі в ремонті житлового приміщення, не зберігає свого особистого майна, звязок з квартирою втратила. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих звязків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. За таких обставин, оскільки відповідач не є власником квартири [ADDRESS], крім того не проживає в спірному житловому приміщенні, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує його права як власника, крім того розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №20 по вул.Леваневців 25/6 в м.Миколаєві, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved