overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

12 червня 2014 року позивач, звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просив суд, розірвати укладений з відповідачкою шлюб, який було зареєстровано 13 січня 2006 року, Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 02. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачкою не склався. Кожен з подружжя тривалий час не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємну повагу один до одного, в наслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Позивач надав до суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності, та висловився про відсутність в нього заперечень щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені таки факти та відповідні ним правовідносини. 13 січня 2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 02, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 28 серпня 2008 року Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №25, а також сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 серпня 2011 року Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №20. (а.с. 9, 10). Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, хоча вони і продовжують проживати разом, примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

12 червня 2014 року позивач звернулась до суду с позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 30.10.2010 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 211. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO] Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позов підлягає задоволенню за таких підстав: сторони з 30 жовтня 2010 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 211. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO] Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

12 червня 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що є власником будинку [ADDRESS]. Вказала, що у 2012 р. зареєструвала у власному будинку відповідача щоб той отримав паспорт, оскільки звільнився з місць позбавлення волі. Зазначила, що в тому ж році з її домоволодіння стали пропадати гроші, вироби з металу з приводу чого відповідач вибрався з її будинку і з січня 2013 року в ньому не проживає. Реєстрація його в належному їй будинку змушує сплачувати за нього комунальні послуги, а також не має змоги отримати субсидію. З посиланням на ці обставини, статті 71, 72 ЖК України просила визнати його таким, що втратив право користування у будинку. У судовому засіданні позивач [PERSON] цивільний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач погодилася на постановлення рішення у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, у власності позивача [PERSON] перебуває житловий будинок [ADDRESS]. У 2012 р. відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку позивача за згодою останньої, який не є членом її сім'ї. Судом з'ясовано, що відповідач не проживає у спірному будинку з початку січня місяця 2013 року. Цей факт підтверджується відповідним актом обстеження цього будинку складений комісією у складі депутата Троїцької сільської ради та мешканців села, а також показами свідків [PERSON] і [PERSON] Наведене свідчить про наявність у суду правових підстав щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим будинком з підстав, передбачених статтями 71, 72 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

12 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 22.07.2011 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 93. Від спільного життя мають доньку, [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що під час подружнього життя між подружжям виникали суперечки пов'язані з різним розумінням сімейних обов'язків, що призвело до того, що відповідач виїхав та проживає у своїх батьків. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть вже більше двох місяців. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

12 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони з 04 грудня 2010 року перебувають у шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Донька є хворою і відповідно до захворювання, перебуває на диспансерному обліку, потребує домашнього огляду. Позивач позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати дитину, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої дитини в твердій грошовій сумі до 22.10.2014 року у розмірі 500 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 04 грудня 2010 року перебувають у шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Відповідно до довідки № 193 від 07.04.2014 р., виданої медичним закладом, [PERSON] є хворою та перебуває на диспансерному обліку, потребує домашнього огляду. (а.с.6). Позивач, у зв'язку з доглядом за дитиною, перебуває у відпустці без збереження заробітної плати до 22 жовтня 2014 року, а тому її доходи не забезпечують прожиткового мінімуму (а.с.10-11). Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 2 ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Хоча потреба в матеріальній допомозі того з батьків, хто опікується дитиною і не є вирішальною для існування права на утримання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно. Встановлюючи саме такий розмір аліментів на утримання дружини, суд приймав до уваги дійсні обставини справи, зокрема те, що інших дітей та непрацездатних осіб відповідач на своєму утриманні не має, а також його обов'язок по належному утриманню дружини. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

12 червня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 09 серпня 2008 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що внаслідок відсутності взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами були припинені з червня 2013 року, а тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з червня 2013 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

12 червня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28 лютого 2012 року сторони перебувають у шлюбі. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя, останній зловживає спиртними напоями, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2012 року. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

12 червня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 11 травня 1995 року зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з 1996 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягає та просить шлюб укладений 11 травня 1995 року з [PERSON] - розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до адреси суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] повторно виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 24 червня 2014 року, актовий запис № 156. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

12 червня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому та просила стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав в повному обсязі. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року в смт.Озерне, Житомирського району, в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

12 червня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] року, батьком якого є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дочка проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позовні вимоги змінила, просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 4 лютого 2011 року сторони перебувають у шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 6). Сторони разом не проживають, дочка проживає разом з матір'ю, відповідач добровільно допомогу на її утримання не надає (а.с.6). Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не працює і добровільно матеріальну допомогу на неї не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

12 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є його батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча працездатний і зобов'язаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частині всіх його заробітків щомісячно. В судове засідання сторони не з'явилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в ній, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 8). Однак участі в його утриманні як батько не приймає, хоча згідно зі ст.180 СК України зобов'язаний це робити до досягнення дитиною повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне викання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved