Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

13 липня 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 вересня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, останнім часом вони з чоловіком не знаходять спільної мови, відповідач не допомагає їй у веденні домашнього господарства, постійно виникають сварки, скандали, відповідач часто не буває вдома. Фактично сім'я розпалась і її подальше збереження неможливе. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть разом з нею і вона буде надавати відповідачу можливість для спілкування з ними. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Спору стосовно поділу спільно нажитого майна в даний час немає. До початку судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позов визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 10 вересня 1999 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 43 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6,7,8). Згідно викладених позивачем обставин спільне життя з відповідачем не склалось, останнім часом вони з чоловіком не знаходять спільної мови, відповідач не допомагає їй у веденні домашнього господарства, постійно виникають сварки, скандали, відповідач часто не буває вдома. Фактично сім'я розпалась і її подальше збереження неможливе. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть разом з нею і вона буде надавати відповідачу можливість для спілкування з ними. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. На підставі ст. 113 СК України після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, яке вона отримала у зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона виявила таке бажання. На підставі викладеного та

Outcome: approved