Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

12 квітня 2019 року позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позові посилалась на те, що під час перебування у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] , у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Після припинення відносин з відповідачем, їхня малолітня дочка залишилася проживати разом із нею та знаходиться на її утриманні. Однак відповідач вихованням дитини не займається та, незважаючи на її неодноразові прохання, належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Малолітня [PERSON] навчається в ЗОШ №33 у 3 «б» класі та перебуває на диспансерному обліку в КНП «Міська дитяча поліклініка» з діагнозом «дифузний зоб». На скільки їй відомо, відповідач працює в ПП «Мелауда» та має постійний дохід. На підставі вищевикладеного, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 2500грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Додатково пояснила, що вона щомісяця витрачає приблизно 1000грн. на утримання доньки. Дитина росте, тому витрати на її утримання щодня збільшуються: їй хочеться гарно одягатися, ходити з подружками в дитячі розважальні центри, а на всі ці потреби, звичайно, потрібні кошти. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позов визнав частково. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дочки. Однак, вважає, що заявлений позивачкою розмір є дещо завищеним, так як він систематично добровільно надає кошти на утримання дочки, купує їй продукти харчування. Його матір, бабуся дівчинки, регулярно передає для дитини одяг, взуття, солодощі. Всі витрати, пов`язані з вихованням, навчанням та розвитком дитини, він несе у повному обсязі. Дитина часто залишається у нього, тому про всі її потреби йому відомо. Натомість, позивачка не працює, а відповідно, й не витрачає жодних коштів на дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка після припинення фактичних шлюбних відносин проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.5,15). Малолітня [PERSON] навчається у 3-Б класі Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів технологічного профілю №33 Чернівецької міської ради. Згідно довідки лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка» від 06.05.2019р., [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «дифузний зоб» (а.с.16). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Нормами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч.1,2 ст..184 СК України). При призначенні аліментів суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач працює в ПП «Мелауда» та має постійний дохід. Зі слів відповідача, його середньомісячний дохід становить приблизно 6-7 тисяч гривень. Стан здоров`я відповідача задовільний, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб у нього на утриманні немає. У свою чергу, позивачка [PERSON] не працює, стан її здоров`я задовільний, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб у неї на утриманні немає. Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON] в середньому щомісяця вона витрачає на утримання дочки приблизно 1000 грн. При цьому судом встановлено, що відповідач [PERSON] добровільно та регулярно надає позивачці кошти на утримання дочки, оплачує її навчання, купує дитині продукти харчування, одяг. Крім того, дівчинка багато часу проживає разом із батьком, оскільки матір - позивачка [PERSON] час від часу їздить на заробітки за кордон. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом доказами, а також з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища сторін і їх малолітньої дитини, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.184 СК України із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 квітня 2019 року (дати подання позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дочки, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Також відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial