Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

12\~червня 2020\~року позивачка\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбута стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 січня 2011 року. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що подружнє життя не склалось, через психологічну несумісність, змінились погляди на проживання однією сім`єю. Як подружжя разом не проживають з березня 2019 року. Крім того, [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дітей у розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, оскільки добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач відмовляється. Ухвалою суду від 09 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 06 січня 2011 року зареєстровано шлюб Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1, від якого мають двоє малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та непорозуміння, припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дітей, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу. Крім того, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2016 року відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.9), свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.05.2016 року [PERSON] являється батьком для [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до довідки №315 від 11.06.2020 року, до складу сім`ї позивача [PERSON] входять неповнолітні діти сторін (а.с.15). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статей\~183,\~184 СК України\~суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~статті 182 СК України, так і положень статей\~183,\~184 СК України. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Згідно ст.183 СК України розмір аліментів необхідно визначити у частці від заробітку (доходу), який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, яка буде достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Outcome: approved