Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

13 грудня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] обгрунтовуючи тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 28.10.2009 року розірвано. За час перебування в шлюбі в них народилося двоє дітей: Валерій, [INFO] та Ігор, [INFO]. На утримання Ігоря з відповідача стягуються аліменти. З 15.08.2015 року їх син [PERSON] навчається на денному відділенні Лохвицького медичного училища. Оскільки їх повнолітній син, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги в звязку з оплатою проживання, проїзду, на придбання одягу, а відповідач такої допомоги не надає, прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, на весь період навчання. В судовому засіданні позивач позов підтримала з аналогічних підстав і крім того суду пояснила, що її син [PERSON] навчається на безоплатній формі навчання і отримує стипендію близько 650 гривень. Зазначила, що витрати сина на проживання на квартирі складає 550 гривень, на послуги інтернету 70 гривень, також потребує кошти на одяг. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання молодшого сина [PERSON], про те державний виконавець конкретну суму заборгованості їй не вказав і вона їй не відома. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, пославшись на фінансові труднощі в звязку з чим він не має змоги в повній мірі сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], а також оплачувати комунальні послуги. Сплата аліментів на навчання позбавитьйого засобів до існування через відсутність у нього інших доходів. На даний час він не є приватним підприємцем, протягом останніх кількох років підприємницьку діяльність не здійснює, у нього є у власності трактор та легковий автомобіль за допомогою яких він заробляє на проживання у весняно-літній період. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони є батьками дітей: Валерія, [INFO], яких досяг повноліття та Ігоря, [INFO] (а.с.6,7). З 01.06.2016 року аліменти нараховуються на одну дитину в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на підставі виконавчого листа №2-335/2009 виданого 09.11.2009 року Чорнухинським районним судом про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/3 частини доходів до досягнення дітьми повноліття (а.с.14). Заборгованість станом на 01.01.2016 року становить 894,02 грн. (а.с.14). Діти позивача проживають з нею та перебувають на її утриманні, що не заперечувалось сторонами. Син [PERSON] відповідно до наказу про зарахування від 12.08.2015 року, навчається на денному відділенні Лохвицького медичного училища. Дата закінчення - 30.06.2018 року (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з роз'ясненнями, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у випадку відсутності у батька можливості утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, у нього не виникає обов'язку з такого утримання. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів щодо наявності у нього будь-якого джерела доходу. З огляду на викладене підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed