Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

14 серпня 2019 року адвокат Палащук Володимир Михайлович в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права власності на земельну частку (пай). В позовній заяві зазначає, що з 06.09.1988 року по 30.04.2003 року Позивач - [PERSON] працював у Споживчому товаристві «Лопатинський сількоопзаготпром» на посаді забійника худоби, що підтверджує запис в трудові книжці №12 від 06.09.1988 року та №13 від 30.04.2003 року. Забійний цех Споживчого товариства «Лопатинський сількоопзаготпром» був розташований за адресою: Львівська обл., Радехівський р-н, с. Щуровичі на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Споживче товариство «Лопатинський сількоопзаготпром» (Код ЄДРПОУ 05508045, юридична адреса: 80261, Львівська обл., Радехівський район, смт. Лопатин, вул. 1-го Травня, буд. 20) здійснювало діяльності за КВЕД 15.11.0 Виробництво м`яса; 51.23.0 Оптова торгівля живими тваринами (основний); 52.11.0 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту, що підтверджує Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.08.2019 р. № 1005609756. З огляду на перелік видів діяльності Споживчого товариства «Лопатинський сількоопзаготпром», це товариство відносилося до соціальної сфери села, а саме до закладів торгівлі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб. 24.05.2019 року Позивач звернувся до Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області за інформацією про те, які особи мали право на середню земельну частку із земель КСП «Прогрес» на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Отримавши Довідку № 321 від 24.05.2019 року, видану виконавчим комітетом Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області Позивач дізнався про порушене його право на право приватної власності на земельну ділянку середню земельну частку (пай), із земель КСП «Прогрес», що розташовані на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в розмірі 2,41 умовних кадастрових гектарів. 14.06.2019 року Позивач звернувся до адвоката Палащука Володимира Михайловича про надання правової допомоги у захисті порушених прав, щодо виділення земельної частки (паю) із земель КСП «Прогрес» на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області на підставі чого з Позивачем було укладено договір про надання правових послуг № 14/06 від 14.06.2019 р. 04.07.2019 року в межах договору про надання правових послуг № 14/06 від 14.06.2019 р. представник Позивача звернувся з адвокатським запитом до Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області про надання інформації про те чи є на території сільської ради землі запасу або резервного фонду. 15.07.2019 р. Сморжівська сільська рада Радехівського району Львівської області надала відповідь на адвокатський запит де підтвердила наявність земель резервного фонду із яких здійснюють виділення земельних ділянок особам, що мають право на середню земельну частку (пай). Враховуючи вказані обставини, просить визнати за Позивачем, [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,41 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель резервного фонду на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.4-7). Ухвалою підготовчого судового засідання від 25 лютого 2020 року замінено неналежного відповідача на Сморжівську сільську раду Радехівського району Львівської області (а.с.27). 26 листопада 2020 року ухвалою підготовчого судового засідання замінено відповідача Сморжівську сільську раду Радехівського району Львівської області на належного відповідача Лопатинську селищну раду Львівської області(а.с.38). Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Позивач позовні вимоги підтримує та просить суд задоволити в повному обсязі (а.с.31). Представник відповідача в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав, заявив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує у їх задоволені (а.с.43) Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що з 06.09.1988 року по 30.04.2003 року [PERSON] працював у Споживчому товаристві «Лопатинський сількоопзаготпром» на посаді забійника худоби, що підтверджує запис в трудові книжці № 12 від 06.09.1988 року та № 13 від 30.04.2003 року (а.с.9-10). Забійний цех Споживчого товариства «Лопатинський сількоопзаготпром» був розташований за адресою: Львівська обл., Радехівський р-н, с. Щуровичі на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.17-19). Згідно з довідкою Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області №321 від 24.05.2019 року, приватизаційною комісією Сморжівської сільської ради з роздержавлення і приватизації земель КСП «Прогрес» в складі 9-ти чоловік, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було складено списки осіб, які мають право на середню земельну частку. В дані списки були включені працівники КСП «Прогрес», пенсіонери, які працювали в КСП «Прогрес», особи соціально сфери с.Сморжів і с.Щуровичі, пенсіонери, які працювали в соціальній сфері с.Сморжів і с.Щуровичі. [PERSON] у вищевказані списки включений не був (а.с.11). Вказане рішення було відмінене і винесено нове від 19.09.1996 року №52 (а.с.10), яким затверджені нові списки осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) в які позивач не був включений, однак на той час працював в колгоспі «Прогрес» та був його членом, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с.8-9) та довідкою №85 виданою СТзОВ «Прогрес-плюс» від 29.07.2019 (а.с.12), а тому суд вважає, що вимоги позивача є підставними. Із відповіді Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області вих.№02.18/150 від 15.07.2019 року на запит адвоката Палащука В.М., вбачається що, відповідно до розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 21.04.1997 року №196, Паювання земель КСП «Прогрес» на території Сморжівської сільської ради завершено 21.04.1997 року; розмір середньої земельної частки по Сморжівській сільській раді 2,41 умовних кадастрових гектарів; нормативно-грошова оцінка землі на території сільської ради на той час становила 2688 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень); на території сільської ради є в наявності землі резервного фонду та землі запасу (кормові угіддя) (а.с.13,14-16). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Особливість набуття права на земельні ділянки полягає в наявності чітко визначеної в законодавстві процедури, за якою в суб`єктів виникають повноваження щодо володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою. Таке набуття права на земельні ділянки передбачає обов`язкове прийняття уповноваженим органом держави (органом влади чи органом місцевого самоврядування) відповідного рішення, яке є обов`язковою юридичною підставою для подальшого оформлення на неї відповідних прав. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з п.п.16, 17 Перехідних положень ЗК України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.5 закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 2,7 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського: підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта па право колективної власності на землю. Даним указом також передбачено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Згідно з п.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95 видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводиться відповідною районною державною адміністрацією. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств (КСП) проводилось в Україні після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 р. № 1529/99. Порядок паювання земель був визначений Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.95 р. № 720/95, в п. 1 якого визначалось, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну ділянку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка (форма сертифіката затверджена Постановою КМУ від 12.10.95 р. № 801), в якому вказується розмір паю в умовних кадастрових гектарах та його вартість. Таким чином, земельний пай - це тільки право на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель, які належали КСП. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку, не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08,1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» має бути надана із земель запасу. Узагальнюючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved