Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

13 серпня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява. В обґрунтування заявленого, заявники послались на те, що 13 квітня 2013 році між ними був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 178. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю [PERSON]. На теперішній час сім'я фактично розпалась, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спільне життя подружжя не склалося з причин різного погляду на життя. Спор про поділ майна відсутній. Сторони вважають, що шлюб розпався остаточно і примирення між ними бути не може. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська дана заява була залишена без руху у відповідності до вимог ч. 4 ст. 119 ЦПК України та ст. 109 СК України. 03 вересня 2014 року на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху, заявником [PERSON] було подано до суду письмову заяву про усунення недоліків до якої було додано копію нотаріально посвідченого договору заявників від 03 вересня 2014 року про проживання малолітньої дитини та про участь у її вихованні, як того вимагає ст. 109 СК України. З огляду на таке, судом було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 11 вересня 2014 року на 10-30 годину. 11 вересня 2014 року в ході судового розгляду заявники підтримали заяву в повному обсязі, наполягали на її задоволенні за викладених в заяві підстав та на підставі доданої до матеріалів справи копії нотаріально посвідченого договору заявників від 03 вересня 2014 року про проживання малолітньої дитини та про участь у її вихованні. Судом у межах заявлених вимог, наявними у справі доказами, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 178 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13 квітня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину -доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2013 року. Спільне життя у подружжя не склалось внаслідок різного погляду на життя. На теперішній час подружні відносини між заявниками фактично припинені, сторони проживають окремо спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя заявники не мають. Подальше проживання та порядок виховання їх спільної дитини [PERSON], [INFO], визначений нотаріально посвідченим договором між [PERSON] та [PERSON] від 03 вересня 2014 року. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності зі ст. 109 СК України зазначено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У відповідності зі ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадження у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей, суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що сторони надали суду нотаріально посвідчений договір заявників від 03 вересня 2014 року про проживання малолітньої дитини та про участь у її вихованні, зважаючи на те, що в судовому засіданні судом з'ясовані дійсні наміри сторін щодо розірвання шлюбу, враховуючи, що заявники сімейні стосунки не підтримують та шлюбні відносини між ними остаточно припинені, суд приходить до висновку, що родина розпалась остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved