Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

14 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , а 16 червня 2020 - з уточненим позовом про захист порушених прав у користуванні сумісною власністю та відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В позові вказав, що 22 січня 2020 року він виявив в квартирі, в якій він проживає за адресою: [ADDRESS] , що відповідач [PERSON] зняв з газової плити, яка встановлена на кухні, деякі деталі, що унеможливлюють користування цією плитою. Таким чином, ця квартира перестала бути упорядкованою, така дії відповідача викликають незручності у користуванні квартирою. матеріальну шкоду, нанесену йому відповідачем, [PERSON] оцінює у сумі 960,50 грн. за кожен місяць з моменту, коли він втратив можливість користуватися газовою плитою, до часу приведення її до робочого стану. Також просить стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди, нанесеної йому, у розмірі 7000 грн. До того ж просить визнати дії відповідача незаконними і зобов`язати його усунити за свій рахунок допущенні порушення, а саме привести газову плиту до робочого стану та розпломбувати кран перекриття газу. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свою позовну заяву, вказав, що квартира за вищевказаною адресою знаходиться у спільній частковій власності його та відповідача. Йому належить 1/3 частка, відповідачу -2/3. Через дії відповідача він не може користуватися квартирою в повній мірі, оскільки відповідач познімав з плити пальники та ручки. Позивач був вимушений викликати працівників Дружківського УГГ, які запломбували кран підводу газу. Матеріальна шкода нарахована ним з розміру мінімальних необхідних затрат на купівлю продуктів харчування, які він може понести в будь-який час. На теперішній час він не може надати докази понесення витрат. Моральна шкода складається з того, що він до сих пір страждає через дії відповідача, приходить у квартиру тільки щоб полити квіти. Проживає він у іншій квартирі, яка також є його частковою власністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що квартирі за адресою: [ADDRESS] позивач не проживає. В квартирі відсутній унітаз, який розбив позивач, також вій зняв раковину та кухні. На кухні відсутнє підведення водопостачання. Деталі з газової плити відповідач зняв з тієї причини, що позивач не дотримується порядку та не підтримує чистоту у квартирі. Кримінальне провадження відносно нього за заявою позивача було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України. Відповідач вказав, що жодних матеріальних витрат позивач не поніс, а тому стягувати їх на його користь немає підстав. Це ж стосується і моральної шкоди. Просить у позові відмовити. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з частинами 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, для того, щоб встановити порядок користування квартирою співвласники мають право укласти договір, в якому виділити у користування окремі кімнати та розподілити між собою права та обов`язки. У випадку, коли співвласники не досягли згоди щодо порядку користування квартирою, існує можливість звернутися з відповідним позовом до суду. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Разом з тим, позивач [PERSON] не довів належними та допустимими доказами, що газова плита, яка встановлена в квартирі за адресою: [ADDRESS] , належить саме йому, і що своїми діями відповідач [PERSON] наніс матеріальну шкоду майну, що належить позивачу. Позивач [PERSON] не надав суду належного обґрунтування та розрахунку завданої йому матеріальної шкоди. Він взагалі вказав, що на час розгляду справи він ще не поніс жодних витрат, а ймовірно може їх понести вподальшому. Суд вважає, що дії відповідача неможливо визнати незаконними, оскільки це не доведено ані матеріалами цивільної справи, ані матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні за заявою [PERSON] . До того ж, вищевказане кримінальне провадження було закрито через відсутність в діях відповідача [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України.

Outcome: dismissed