Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

12 січня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якій позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславичем, зареєстрований в реєстрі за №12489 таким, що не підлягає виконанню та судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 30 вересня 2020 року поштовою кореспонденцією він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 19 серпня 2020 року, яка прийнята до виконання приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., з якої він дізнався, що 19 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62849951 на підставі виконавчого напису №12489, виданим 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення за кредитним договором №141704/0005XSGF від 07 червня 2013 року з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 51\~175, 17 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 12\~227, 62 грн.; сума простороченої заборгованості по сплаті відсотків 2\~966, 37 грн.; сума строкової заборгованості за сумою кредити - 0,00 грн.; сума строкової заборгованості за комісією 232, 28 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 35\~679, 79 грн.; сума комісії 69,11 грн.; сума пені 0,00 грн.; сума штрафу 0,00 грн. та сума сплати за вчинення виконавчого напису 650, 00 грн. Позивач з виконавчим написом не погоджується та вважає, що він підлягає скасуванню, оскільки лише з копії виконавчого напису він дізнався, що між ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору №б/н від 22 березня 2018 року відбулося відступлення прав вимог за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА». Відповідно до кредитного договору №141704/0005XSGF від 07 червня 2013 року кредитування рахунку в межах кредитної лінії відкритого на ім`я [PERSON] здійснювалося протягом строку, визначеного п.1.7 частини 1 Предметного договору. У п.1.7 частини 1 вказано, що строк ліміту кредитної лінії становить 36 місяців, тобто строк кредитного договору становить 3 роки до 07 червня 2016 року. Після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються. Як вбачається з виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться в період з 22 березня 2018 року по 07 червня 2020 року. Останій платіж позивач здійснив у вересня 2014 року. Відступлення прав вимоги за кредитним договором №141704/0005XSGF від 07 червня 2013 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» на підставі договору №б/н відбулося від 22 березня 2018 року. Отже з дати відступлення права вимоги (22 березня 2018 року) і до 07 червня 2019 року ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» мала можливість звернутися до позивача з вимогами про стягнення заборгованості, однак на дату видання виконавчого напису (16 липня 2020 року) пройшли строки позовної давності пред`явлення до нього вимог про повернення грошових коштів за кредитним договором №141704/0005XSGF від 07 червня 2013 року, строк дії якої закінчився 07 червня 2016 року. Вчинений виконавчий напис №12489 від 16 липня 2020 року, був підставою для відкриття виконавчого провадження та стягнення з заборгованості у розмірі 51\~175, 17 грн. за період з 22 березня 2018 року по 11 березня 2020 року. Вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою у зв`язку із виникненням такої заборгованості у позивача перед відповідачем відсутність такої заборгованості станом на 11 березня 2020 року у такому розмірі та через пропуск строків позовної давності і тому така заборгованість не має ознак безспірності, тому між сторонами існує спір про право. ПАТ «Платинум банк» встановив у кредитному договорі сплату щомісячної комісії, як виногороду банку за кредитне обслуговування, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь. Банк нарахував позивачу комісію фактично за обслуговування кредиту банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Ухвалою\~суду від\~13\~січня \~2021\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами загального\~позовного провадження\~та витребувано\~у приватного\~нотаріуса Житомирського\~міського нотаріального\~округу Горай\~О.С.\~завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис 16 липня 2020 року зареєстрований в реєстрі за №12489, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ЖЕНЕВА» заборгованість в розмірі 51\~175, 17 грн. та 650,50 грн. за вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинене стягнення за виконавчим провадженням № 62849951, яке відкрите на підставі виконавчого напису №12489 від 16 липня 2020 року. Ухвалою суду від 30 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлені судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ТОВ «ЖЕНЕВА» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про отримання судової повістки, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача ПАТ «Платинум банк» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, проте судові повістки не отримує, поштова кореспонденція повертається з відміткою «адресат відсутній да зказаною адресою». Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України,\~у зв`язку\~з неявкою\~сторін фіксування\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснювалося.Відповідно до вимог\~ст.281 ЦПК України\~суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» (кредитодавець), правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» (ідентифікаційний код юридичної особи 40888017), та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №141704/0005XSGF від 07 червня 2013 року про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту на картці у розмірі 7000 грн., зі сплатою 29,99 процентів річних. Погашення кредиту повинно здійснюватися у вигляді щомісячних платежів у розмірі 455,00 грн. Строк кредитного ліміту - 36 місяців з моменту укладання цього договору, тобто до 07 червня 2016 року (а.с.15). Виконавчим написом за №12489, вчиненим 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» стягнуто заборгованість за Кредитним договором №141704/0005XSGF від 07 червня 2013 року за період з 22 березня 2018 року по 11 березня 2020 року в сумі 51\~175,17 гривень, в тому числі: прострочена заборгованості за сумою кредиту 12\~227, 62 грн.; прострочена заборгованості за комісією 69,11 грн.; простороченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2\~966, 37 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією 232, 28 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 35\~679, 79 грн. та сума сплати за вчинення виконавчого напису 650, 00 грн., а всього 51\~825, 17 грн. (а.с.14). Матеріали справи свідчать, що приватним нотаріусом вчинення виконавчого напису здійснено на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат»\~і п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. 19 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62849951 на підставі виконавчого напису №12489, виданого 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» заборгованості в сумі 51\~825,17 гривень (а.с.13). 15 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена для виконання за місцем роботи боржника Комунальний заклад «Василівська районна дитячо-юнацька спортивна школа «Таврія» Василівської районної ради Запорізької області» (а.с.18,19). Статями\~15,\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого написуце, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш як 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш як один рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1\~ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до пп.1, 3 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржникафізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999\~(пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку №296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку). Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №405/1015/17. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 16.05.2018 року у справі №320/8269/15-ц, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, справа №161/6092/18-ц. Як вбачається із наданих до позову копій документів, 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим №12489 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №141704/0005XSGF від 07 червня 2013 року про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, який було укладено з Публічним акціонерним товариством «Платинум банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» (ідентифікаційний код юридичної особи 40888017). При цьому, матеріали цивільної справи не містять Договору відступлення за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» (ЄДРПОУ 33308489 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» (ЄДРПОУ - 40888017). Як вбачається із умов кредитного договору №141704/0005XSGF від 07 червня 2013 року про надання фінансового кредиту за рахунок власних коштів, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та [PERSON] , позивач [PERSON] отримав кредит на суму 7000 грн., зі сплатою 29,99 процентів річних. Погашення кредиту повинно здійснюватися у вигляді щомісячних платежів у розмірі 455,00 грн. Строк кредитного ліміту - 36 місяців з моменту укладання цього договору, тобто до 07 червня 2016 року. Зі змісту виконавчого напису за реєстровим №12489 від 16 липня 2020 року вбачається, що з боржника [PERSON] стягнуто заборгованість за період з 22 березня 2018 року по 11 березня 2020 року в загальній сумі в сумі 51\~175,17 гривень, в тому числі: прострочена заборгованості за сумою кредиту 12\~227, 62 грн.; прострочена заборгованості за комісією 69,11 грн.; простороченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2\~966, 37 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією 232, 28 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 35\~679, 79 грн. та сума сплати за вчинення виконавчого напису 650, 00 грн., а всього 51\~825, 17 грн. Між тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що строк дії кредитного договору після його закінчення 07 червня 2016 року продовжувався, а заборгованість за відсотками за користування кредитом нарахована в межах строку дії кредитного договору, в той час, як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що з наявних у матеріалах справи документів вбачається спірність вимог кредитора, зокрема, щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, тому виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема,\~постанова КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, в яку\~постановою КМУ №662 від 26 листопада 2014 року\~були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Одночасно з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 16 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~(у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до Кредитного договору №141704/0005XSGF від 07 червня 2013 року про надання фінансового кредиту за рахунок власних коштів, укладеного з [PERSON] . Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису за №12489, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.Г. 16 липня 2020 року, про стягнення з\~ [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» заборгованості в розмірі 51\~175, 17 грн. та 650, 00 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього - 51\~825, 17 грн., таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору в розмірі 1\~362,00 грн. (судовий збір за пред`явлення позову в сумі - 908,00 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі - 454,00 грн.) по 681,00 грн.\~з кожного.

Outcome: approved