Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

14 травня 2018 року до суду звернулося ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.03.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 31.03.2018 року має заборгованість в сумі 66563 грн. 59 коп., з яких: 4983,68 грн. заборгованість за кредитом; 54940,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2994,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3145,89 грн. штраф (процентна складова). Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 66563 грн. 59 коп., а також судові витрати у розмірі 1762 грн.\~ Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила що користувалась кредитним лімітом в розмірі, близькому до 5000 грн. та має таку заборгованість. Невиконання своїх зобовязань пояснила тяжким матеріальним станом та неможливістю влаштуватись на роботу. Жодних письмових заперечень або доказів проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, робить висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Позивач є правонаступником ЗАТ КБ «Приват Банк» (а.с.21). Відповідно до укладеного договору № б/н від 21.03.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві (а.с. 9) підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.10-15), які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, та підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приват Банку. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент його змінити (зменшити або збільшити). Відповідно до п. 8.6 Умов договору при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Банк має право збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 6.7 Умов власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню [PERSON]. Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або Умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому у встановленій банком частині у разі невиконання власником або довіреної особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Договір складається з заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг та «Правил користування платіжною карткою». У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 31.03.2018 року має заборгованість в сумі 66563 грн. 59 коп., з яких: 4983,68 грн. заборгованість за кредитом; 54940,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2994,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3145,89 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-8). На підставі згадуваних доказів, суд вважає, що між сторонами по справі виникли правовідносини внаслідок укладання та виконання договору кредитування. Спірні правовідносини регулюються наступними нормами права, які і застосовує суд при вирішенні даної справи. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статей 256, 527, 530, ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки відповідач допустив порушення зобовязань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості за кредитом, суд констатує наявність порушення договірних зобовязань з боку відповідача, які порушили права позивача та робить висновок про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, а також нарахування пені. Однак, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов надання банківських послуг, оскільки суд враховує правову позицію Верховного Суду України, а саме: постанову ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 - відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на наведене, суд, аналізуючи підстави для застосування цивільно-правової відповідальності, щодо нарахування пені та штрафу по даному кредитному договору знаходить їх тотожними, а підстава для їх застосування порушення боржником строків виконання грошового зобовязання одним і тим же порушення. Зважаючи на що, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафу за невиконання умов договору, і наголошує, що на засадах розумності та справедливості, з врахуванням обставин справи, вважає за можливе задовольнити позов лише в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань. Одночасно суд бере до уваги пояснення відповідача, щодо користування нею лише частиною кредитного ліміту, що становила близько 5000 грн., однак, таке зауваження відповідача не може вплинути на розрахунок заборгованості, оскільки він проведений з врахуванням основної суми заборгованості в розмірі 4983,68 грн. Будь-яких розрахунків на заперечення позову відповідачем не подано, зважаючи на що суд виходить із доказів та наданого розрахунку позивача. При поданні позову до суду позивач сплатив 1762 гривень 00 копійок судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с.22). Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до задоволеного позову в сумі 1665,44 грн. (94,52 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial