overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за розпискою від 02.07.2016 року у розмірі 120000 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 02.07.2016 року між ним та відповідачем укладено договір позики у формі письмової розписки, згідно з якою він передав відповідачу грошову позику у розмірі 120000 грн. зі строком повернення до 02.08.2016 року. До теперішнього часу відповідач свої зобов'язання не виконав, гроші не повернув. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом розписки, 02.07.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошову позику у розмірі 120 000 грн., яку зобов'язався повернути 02.08.2016 року. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що позивачем надано оригінал розписки від 02.07.2016 року, то є достатні підстави вважати, що відповідачем грошова сума у розмірі 120 000 грн., не повернута позикодавцю. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми боргу за розпискою у розмірі 120 000 грн. підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дітей. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що вона 22.09.2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони з відповідачем припинили сімейні стосунки. Діти мешкають разом з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача та до їх повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із копій свідоцтв про народження, сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.5,6). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу. (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на утримання дітей є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем. За рішенням суду шлюб розірвано 05.06.2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не бажає надавати, тому вона просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина визнав, не заперечує сплачувати аліменти, тому що є працездатним. Аліменти нікому не сплачує. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до повноліття. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2009 року по 2015 рік. Шлюб розірвано за рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 05.06.2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини в свідоцтві про народження вказано [PERSON]. Відповідач свого батьківства не заперечує. Згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, є працездатною особою. Аліменти нікому не сплачує, тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина у вищезазначеному розмірі, починаючи з 14 лютого 2017 року до досягнення повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Задовольнивши вимоги про стягнення аліментів суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 13.07.2002 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, збереження сімї неможливо. В судове засідання сторони не зявились, подавши клопотання про розгляд позову без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 13.07.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-СГ № 140673. Сторони мають неповнолітню дитину доньку Ярину, [INFO] (свідоцтва про народження 1-СГ № 303123). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що шлюбні стосунки припинені, сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією від 14.02.2017 року. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.02.2000 року у Червонодонецькій с/раді Балаклійському районі Харківської області, актовий запис №04. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку Катерину, 08.08.2000р.н. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.02.2000 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Катерину, 08.08.2000р.н./а.с.7/ Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивачка не зявилася, проте завчасно подала заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с.12). Відповідач не зявився до суду також, проте відповідно до адресованої суду письмової заяви позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності (а.с.13). Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності цих осіб, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією рішення Прилуцького міськрайонного суду від 16.06.2016 року про розірвання шлюбу (а.с.4) підтверджується той факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували у юридичному шлюбі, який 29.06.2016 року був розірваний. Зі свідоцтва про народження (а.с.5) вбачається, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Колісниківської сільської ради №51 від 08.02.2017 року (а.с.6) неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю позивачкою [PERSON], [INFO]. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони являються батьками неповнолітньої дитини та зобовязані матеріально утримувати її, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання і до досягнення повноліття дитиною, яка перебуває на утриманні позивачки, зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін позивачка наполягає на стягненні аліментів, а відповідач не заперечує проти такого, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн 00 коп. слід стягнути з відповідача [PERSON] На підставі викладеного та ст.180 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], проживаючого в [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], працюючим водієм у ФОП [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до його повноліття. Зазначила, що відповідач є батьком її сина, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 248415 (а.с.4). З пояснень, викладених у позовній заяві видно, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Із наданої відповідачем заяви вбачається, що він працює водієм у ФОП «Шмаюн Сергій Григорович». Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 14.02.2017 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, в якій просять суд встановити факт народження певною жінкою дитини в певний час. В обґрунтування заяви посилаються на\~ те, що вони\~ перебувають у зареєстрованому шлюбі. 27.03.2016 року заявниця [PERSON] народила дівчинку, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 84 від 30.03.2016 року, виданого державною установою ЛНР, яке на території України не є дійсним. У звязку із цим вони не мають можливості звернутися до Старобільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для державної реєстрації народження дитини. Встановлення даного юридичного факту необхідно для державної реєстрації народження дитини. У судове засідання заявник [PERSON] не зявилася.\~ В своїй заяві просить суд розглянути заяву за її відсутності. У судове засідання заявник [PERSON] не зявився.\~ В своїй заяві просить суд розглянути заяву за його відсутності. Представник заінтересованої особи Старобільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області не зявилася. В\~ своїй письмовій заяві не заперечує проти задоволення заяви та просить суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і підлягаючою повному\~ задоволенню\~ з наступних підстав: Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00017702207 від 23.02.2017 року, актовий запис № 5 складеного виконавчим комітетом Калінінської селищної ради м. Свердловська Луганської області [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2014 року. Згідно копії медичного свідоцтва про народження № 84, виданого 30.03.2016 року у [PERSON] в м. Луганськ 27.03.2016 року о 18-25 годині народилась дитина дівчинка вагою 3400 грамів, де в графі 9 зазначено, що мати перебуває у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, в якій просять суд встановити факт народження певною жінкою дитини в певний час. В обґрунтування заяви посилаються на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] заявниця [PERSON] народила дівчинку, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 84 від 30.03.2016 року, виданого державною установою ЛНР, яке на території України не є дійсним. У зв'язку із цим вони не мають можливості звернутися до Старобільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для державної реєстрації народження дитини. Встановлення даного юридичного факту необхідно для державної реєстрації народження дитини. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася. В своїй заяві просить суд розглянути заяву за її відсутності. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився. В своїй заяві просить суд розглянути заяву за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Старобільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області не з'явилася. В своїй письмовій заяві не заперечує проти задоволення заяви та просить суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і підлягаючою повному задоволенню з наступних підстав: Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00017702207 від 23.02.2017 року, актовий запис № 5 складеного виконавчим комітетом Калінінської селищної ради м. Свердловська Луганської області [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2014 року. Згідно копії медичного свідоцтва про народження № 84, виданого 30.03.2016 року у [PERSON] в м. Луганськ [INFO] о 18-25 годині народилась дитина - дівчинка вагою 3400 грамів, де в графі 9 зазначено, що мати перебуває у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ст. 257-1 ЦПК України - справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. На підставі наведеного,

Outcome: approved