Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

13 лютого 2020 року позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 17 листопада 2009 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 861. Прізвище відповідача до укладення шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, проживають окремо. Можливості та потреби у збереженні сім?ї немає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам дитини. Їхній шлюб носить лише формальний характер. Відповідач понад чотири роки змінила місце проживання та залишила йому малолітню дитину, з якою взагалі не спілкується, не цікавиться її життям та здоров?ям. Спору про місце проживання дитини між ними немає, дочка проживає з ним. Він не чинить перешкод у спілкування матері з дитиною, тому просить шлюб між сторонами розірвати, визначити місце проживання дитини з ним. У судове засідання учасники справи повторно не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач та третя особа позов підтримують повністю, відповідач позов визнає повністю, просить прийняти визнання позову, наслідки чого їй відомі та зрозумілі. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17 листопада 2009 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 861, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із батьком. Прізвище відповідача до укладення шлюбу « [PERSON] ». Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства понад чотири роки тому, примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Відповідач не виявила наміру відновити дошлюбне прізвище. Суд погоджується із висновком Органу опіки та піклування, який дає підстави дійти висновку про доцільність визначення місця проживання дитини із батьком і що це буде відповідати саме інтересам дитини. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 1681,60 грн. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить всього 840,80 грн, на підставі копії цього рішення та копій квитанцій про сплату судового збору. Решту судових витрат стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved