Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

13 березня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 30 жовтня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Спільних дітей сторони не мають. Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки, ведення спільного господарства, в результаті чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Сторони не проживають разом з осені 2017року та не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити, крім того, після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у порядку загального провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2009року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 30.10.2009року. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 2017року. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу так як перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати які складаються із судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved