Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

12 червня 2017 року позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж встановлений законодавством відсоток прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на власне утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною, допустивши негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Вимоги позову обгрунтовані тим, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], батьками якої є сторони у справі, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, крім того особисто позивач, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, не має змоги працювати, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина та позивача. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та позицію Пленуму Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2013 року. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO] Вказані обставини встановлені на підставі копії свідоцтва про народження серії І-БП № 199669, виданого 29.04.2016. /а.с. 6/. Зі змісту довідки № 958 від 06.06.2017р. вбачається, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, зареєстрована за однією з нею адресою та перебуває на її утриманні. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач наразі добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини і дружини не надає, при цьому він зареєстрований за іншою адресою ніж позивач з дитиною, тобто постійно проживає окремо від них. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням положень ст. 182 СК України. При цьому, за нормою ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Крім того, частиною 1 ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір'ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується. Згідно з ч.1 ст. 79 СК України такі аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення даного позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за кожну заявлену позовну вимогу, тобто у загальному розмірі 1280 грн. 00 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved