Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

14.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.06.2014 року [PERSON] при свідках передала [PERSON] гроші в сумі 3600 грн. за умови їх повернення не пізніше 05.08.2014 року, про що [PERSON] власноруч написав розписку. Гроші [PERSON] не повернув, тому [PERSON] просить стягнути з нього борг в розмірі 3660 грн., передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України індекс інфляції в розмірі 2146 грн. 63 коп. та 3% річних в розмірі 146 грн. 19 коп., а також судові витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду позову повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду позову від відповідача на надходило. Приймаючи до уваги, що позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 05.06.2014 року відповідач отримав від позивачки грошові кошти в розмірі 3660 грн., які зобов'язався повернути на першу усну або письмову вимогу, але не пізніше 05.08.2014 року. Вказана обставина підтверджується письмовою розпискою відповідача. Позивачка посилається на те, що відповідач свого зобов'язання не виконав та гроші не повернув. Вирішуючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що 05.06.2014 року відповідач взяв на себе зобов'язання повернути позивачці отримані грошові кошти в розмірі 3660 грн. в строк до 05.08.2014 року. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що зобов'язання виконано належним чином, або не виконано не з вини відповідача. Тому, заборгованість, яка на день ухвалення рішення складає 3660 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що зобов'язання по поверненню грошей в розмірі 3660 грн. відповідачем виконано не було. Причин, через які відповідач не виконав взяте на себе зобов'язання, відповідач суду не повідомив. Тому у суду є підстави для застосування відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Передбачені вказаною нормою 3% річних, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача за невиконання грошового зобов'язання, розраховані наступним чином: - заборгованості в період з 05.08.2014 року по 11.12.2015 року становить 3660 грн.; - 3% річних на день складають 0 грн. 30 коп. (3660 грн. х 3% / 365 днів); - з 05.08.2014 року по 11.12.2015 року минуло 486 днів; - 3% річних за період з 05.08.2014 року по 11.12.2015 року становлять 146 грн. 19 коп. (0,30 грн. х 486 днів). Передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні витрати, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача за невиконання грошового зобов'язання, розраховані наступним чином: січеньлютийбере-зенькві-теньтра-веньчер-веньлипеньсер-пеньвере-сеньжов-теньлисто-падгру-день 2014 100,8102,9102,4101,9103,0 2015103,1105,3110.8114,0102,2100,499,099,2102,398,7102,0 - 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,004 х 0,990 х 0,992 х 1,023 х 0,987 х 1,020 = 1,5865 х 100 = 158,65 - 100 = 58,65; - величина приросту споживчих цін (інфляції) за період зі період з серпня 2014 до грудня 2015 року - 58,65; - інфляційні витрати становлять: 58,65 х 3660 грн. / 100 = 2146 грн. 63 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню боргу в розмірі 3660 грн., а також передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 146 грн. 19 коп. та інфляційні витрати в розмірі 2146 грн. 63 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією від 11.12.2015 року. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved