Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

13 січня 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 грудня 2010 року між сторонами було укладено договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 листопада 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3988,41 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 11713,49 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2098,32 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 890,01 грн., у загальному розмірі 19190,23 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду виписку (рух коштів) за період з 24 грудня 2010 року по 16 лютого 2016 року по рахунку відповідача [PERSON] (а.с.50-54), розрахунок заборгованості станом на 31 січня 2016 року (а.с.55-57), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (а.с.76), в разі неявки відповідача у судове засідання не заперечував проти розгляду справи у його відсутності (а.с.3, зворот). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, в попередньому судовому засідання позов не визнавала у зазначеному позивачем розмірі, зазначила що перебіг по розрахунку заборгованості починається з 21 січня 2013 року, в той час як договір був укладений 24 грудня 2010 року, зазначила, що грошові кошти з картки зняла одразу після її отримання, а не в 2013 році, як вбачається із розрахунку, проте документальних підтверджень ніяких суду не надала. З'ясувавши позицію позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 24 грудня 2010 року, відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-31). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 листопада 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3988,41 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 11713,49 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2098,32 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 890,01 грн., у загальному розмірі 19190,23 грн. (а.с.4). Законом України № 1669-У11 від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Роз'яснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надав Національний банк України в листі № 18-112 / 64483, де в своєму роз'ясненні підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати. Відповідач є особою, яка зареєстрована в зоні проведення АТО - м.Костянтинівка, Донецької області (а.с.31, зворот; а.с.40) і таким чином дія вказаного Закону поширюється на неї. Згідно наданих позивачем документів, пеня на відповідача нараховувалась з березня 2014 року, тобто в період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-V11 від 02 вересня 2014 року. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 3388,33 грн., яка складається із заборгованості за пенею та комісією з квітня 2014 року - 1998,32 грн. (2098,32 грн. - 100 грн. (за березень 2014 року), штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 890,01 грн. задоволенню не підлягають. Зняття готівкових коштів відповідачем [PERSON] вперше було здійснено 21 січня 2013 року, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] (а.с.76). Будь-яких доказів відповідачем на спростування зазначених даних надано не було. Щодо пропуску позивачем при поданні позову до суду строків позовної давності, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України). Відповідачем [PERSON] були вчинені дії, що свідчать про визнання нею боргу, видача готівкових коштів 04 лютого 2013 року (а.с.50), в той час як позивач звернувся з позовом до суду 13 січня 2016 року. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 24 грудня 2010 року, а саме: заборгованість за кредитом - 3988,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11713,49 грн., заборгованість за пенею та комісією - 100 грн., в решті позовних вимог відмовити. В силу ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1129,96 грн.

Outcome: partial