Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування в житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він в період з 15.09.1990 року до 05.05.2016 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Під час шлюбу до 28.09.2014 року вони з відповідачкою і їх доньками [PERSON], 1991 року народження, та [PERSON], 1996 року народження, проживали разом та вели спільне домашнє господарство в придбаному ним за договором купівлі-продажду від 09.04.1992 року житловому будинку в [ADDRESS], в якому зареєстровані належним чином до теперішнього часу. 28.09.2014 року відповідачка забрала свої речі і добровільно виселилась із спірного будинку, але після виселення не знялась з реєстрації в зазначеному будинку. Внаслідок реєстрації відповідачки в його будинку він позбавлений можливості оформити належним чином субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволені позову в повному обсязі та пояснила, що житловий будинок з надвірними будівлями був придбаний ними у період зареєстрованого шлюбу за спільно нажиті кошти, користуватися будинком вона не може оскільки між нею та позивачем, а також з його співмешканкою склалися неприязні стосунки. Також зазначила, що інтерес до спірного будинку вона не втратила, а кожен рік користується частиною земельної ділянки, яку обробляє та вирощує городину, а також в будинку залишились її особисті речі та речі, які були придбані в період шлюбу. Вважає, що вона з поважних причин не проживає у зазначеному будинку. Представник відповідачки підтримала доводи відповідачки, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.09.1990 року, який розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 05.05.2016 року.(а.с.6) Перебуваючи в шлюбі, 09.04.1992 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS] Як вбачається із будинкової книги [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 18.04.2000 року.(а.с.10-11) Відповідно до довідки №711 від 12 жовтня 2016 року, виданої Балаклійським БТІ, за даними архівних матеріалів Балаклійського БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Андріївською селищною радою 26.03.1986 року та зареєстрованого в Балаклійському БТІ 08.10.1991 року.(а.с.28) Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідачка з поважних причин не користується житловим будинком, оскільки, як встановлено судом, позивач проживає в житловому будинку разом з співмешканкою, між позивачем його співмешканкою та відповідачкою існують неприязні стосунки, виникають сварки, що підтверджується повідомленням Балаклійського відділу поліції НП України в Харківській області №14440 від 10.10.2016 року (а.с.29). Про те, що відповідачка не втратила інтерес до житлового будинку свідчить та обставина, що вона користується частиною земельної ділянки, розташованої на території домоволодіння, обробляє її та вирощує городину. В будинку знаходяться речі, які були придбані сторонами в період зареєстрованого шлюбу,а також речі, які належать особисто відповідачці, про що не заперечував у судовому засіданні позивач. Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд визнає причини відсутності відповідачки у житловому будинку понад встановлені законом строки поважними та вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed