Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

13 травня 2015 року позивач, ПАТ «Акцент-Банк», звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивує тим, що 22 листопада 2012 року, на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17233,70 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Тоді ж погоджено графік погашення кредиту, а також надана згода відповідача на умови Генеральної угоди від 22.11.2012 р. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач порушує умови договору, не сплачує заборгованість за кредитом та процентами. Сума заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 15.02.2015 р. становила 26585,05 грн., яку позивач просить суд стягнути з [PERSON], а також витрати за сплату судового збору у розмірі 265,85 грн. Представник позивача [PERSON], уповноважена довіреністю №986 від 25.12.2012 року, в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву від 10.07.2015 року про розгляд справи без участі представника. Крім того, у даній заяві представник позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відтак, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає приписам ст. ст. 169, 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно із заявою позичальника №АВЕВRХ14650008 від 23.03.2008 року, підписаною власноручно [PERSON], банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 4077,60 грн. на строк 24 місяці з 23.03.2008 року з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць. 22 листопада 2012 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №АВЕВRХ14650008 від 23.03.2008 року. У відповідності до умов даної угоди сторони погодили заборгованість за вищенаведеним договором на день підписання Генеральної угоди у сумі 18845,24 грн. з датою кінцевого погашення 30.11.2017 року (п.п. 1.1.2., 1.1.3.). Згідно з п.2.1. Генеральної угоди відповідач отримала строковий кредит у вигляді встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі у розмірі 17233,70 грн. на строк 60 місяців з 22.11.2012 року по 30.11.2017 року в обмін на зобовязання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості. За умовами п. 2.2. Генеральної угоди у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості, більше ніж на 31 день, по зобовязанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує штраф у розмірі 13385,55 грн. Як вбачається із матеріалів справи та стверджується наявним в матеріалах розрахунком за договором б/н від 22.11.2012 р., станом на день звернення з позовом зобов'язання за вказаним кредитним договором відповідачем не виконуються, кредит не повертається, проценти за користування кредитом - не сплачуються. Станом на 15 лютого 2015 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 22.11.2012 р., згідно з наявними в справі письмовими доказами становить 26585,05 грн., з яких: 12514,58 грн. - заборгованість за кредитом; 683,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1,16 грн. заборгованість за пенею та комісією; 13385,55 грн. - штраф за п.п.2.2. Генеральної угоди. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України регламентовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Правовим наслідком порушення зобов'язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України, які застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання умов договору, відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 15 лютого 2015 року у сумі 26585,05 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь банку судові витрати у сумі 243.60 грн. сплаченого судового збору

Outcome: approved