Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

13 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої неправомірними діями [PERSON] Позивач прохає суд постановити рішення, яким стягнути на його користь з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 11305 гривень , та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень , яка спричинена внаслідок пошкодження останнім майна. Відповідач у добровільному порядку не відшкодовує спричинену шкоду, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також відшкодування понесених судових витрат.. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечував проти обставин викладених позивачем в позовній заяві, згоден відшкодувати заподіяну своїми неправомірними діями матеріальну шкоду, а також моральну шкоду в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2015 року постановою начальника СВ Куйбишевського ВП Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201508027000456 від 04 липня 2015 року у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення ( п.2 ч.1 ст.284 КПК України). Згідно вказаної постанови [PERSON] в період часу з 21год.00хв. 03 липня 2015 року по 09 год. 00 хв. 04 липня 2015 року проник до неогородженої території складського приміщення магазину «Сімона», яке розташоване по вул..Леніна, 55Б в смт.Куйбишеве Запорізької області, де розбив вікно, пошкодив вхідні двері та речі, які знаходились в приміщенні. Сума заподіяної матеріальної шкоди становить 11\~305 грн. Попередньо дії [PERSON] кваліфіковані як навмисне пошкодження чужого майна, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.194 КК України. Оскільки відповідно до ч.1 с.194 КК України шкода потерпілому повинна бути завдана у великих розмірах ( 250 і більше неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто від 152\~250 грн.), а шкода заподіяна [PERSON] неправомірними діями [PERSON] становить лише 11\~305 грн., то кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказана постанова начальника СВ Куйбишевського ВП Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ніким не оскаржувалась , та набула законної сили. [PERSON] не відшкодував позивачу спричинену шкоду, що й стало підставою звернення до суду. Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне. Згідно ч.1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1\~ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ч.1ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч.2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що заподіяна особі і майну громадянина шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина відповідача у спричиненні матеріальної шкоди позивачу на суму 11\~305 грн., підтверджена постановою начальника СВ Куйбишевського ВП Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2015 року, яка набрала законної сили, та жодним чином не спростована відповідачем, а також поясненнями позивача та відповідача. Відповідно до ч.2\~ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З метою поновлення порушеного права позивача, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] спричинених збитків. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до наступного. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~\~ Згідно з п.5, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, з чого виходить позивач про оцінці заподіяної йому шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує моральні страждання позивача, внаслідок скоєного відносно нього злочину і той факт, що неправомірними діями відповідача йому було заподіяно матеріальну шкоду, позивач пережив певний психологічний стрес, душевний дискомфорт і йому необхідно було прикласти певні зусилля для відновлення своєї господарської діяльності. Крім того при визначені розміру моральної шкоди суд врахував позицію відповідача [PERSON], який визнав суму моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн., та згоден сплатити її в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволені, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат.

Outcome: approved