Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

13.03.2020 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання фінансових послуг факторингу №0306/1 від 03.06.2019, за кредитним договором №2555501099-123193, від 09.02.2019 про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту у сумі 120664,80 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 9000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 5552,1 грн., заборгованості по процентам за прострочку - 97112,70 грн., заборгованості зі сплати штрафу - 9000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 09.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» (надалі ТОВ «ФК Є ГРОШІ») та відповідачем по справі було укладеного договір №2555501099-123193, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 14552,1 грн. 03.06.2019 між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» (надалі ТОВ «ФК «Преміум актив») уклали договір про надання фінансових послуг факторингу №0306/1, згідно якого ТОВ «ФК Є ГРОШІ» відступило ТОВ «ФК «Преміум актив» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та не сплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Таким чином, відбулася заміна кредитора та позивач набув статусу нового кредитора-стягувача за вказаним кредитним договором. Оскільки, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість. З підстав лояльності до боржника з метою спонукання до добровільної сплати заборгованості за договором, ТОВ«ФК «Преміум актив» було зменшено суму нарахованих процентів за неправомірне користування кредитними коштами. Таким чином, с ума заборгованості, яку просить стягнути, з урахуванням зменшення заборгованості по сплаті процентів за неправомірне користування кредитним коштами, становить 120664,80 грн. та складається з : заборгованості за кредитом - 9000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 5552,1 грн., заборгованості по процентам за прострочку - 97112,70 грн., заборгованості зі сплати штрафу - 9000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. Ухвалою від 01.04.2020 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (без виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Ухвалами від 08.05.2020, 10.06.2020 розгляд справи відкладався у зв`язку з неотриманням відзиву та підтвердження отримання відповідачем позовної заяви. Суд, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити частково. Матеріалами справи встановлено, що 03.06.2019 між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та відповідачем [PERSON] було укладеного договір надання позики, в тому числі і на умовах кредиту №2555501099-123193, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 9000 грн., загальна сума позики за весь її період складає 14552,10 грн., який відповідач повинен був повернути до 11.03.2019 включно. 03.06.2019 між ТОВ «ФК «Преміум актив» та ТОВ «ФК Є ГРОШІ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0306/1, за яким право вимоги по вищевказаному кредитному договору було відступлено на користь ТОВ «ФК «Преміум актив». Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за вказаним договором станом на 13.11.2019 складає 120 664, 80 грн., і в свою чергу складається з заборгованості за кредитом - 9000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 5552,1 грн., заборгованості по процентам за прострочку - 97112,70 грн., заборгованості зі сплати штрафу - 9000 грн. При цьому, з наданого суду договору від 09.02.2019 вбачається, що позика надається відповідачу на строк 31 день, починаючи з 09.02.2019, і має бути повернута не пізніше 11.03.2019. Станом на 11.03.2019 загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики, згідно з вищевказаним розрахунком, становив 14552,10 грн. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 74838904) зазначено, що за змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 77720972) зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Як зазначено позивачем та підтверджується наявними у справі доказами, закінченням строку кредитування відповідача є 23 година 00 хвилин 11.03.2019. Проте, згідно з розрахунком, незважаючи на закінчення строку кредитування, позивач продовжував нарахування процентів за користування кредитом та пені після 11.03.2019, а відтак зазначені суми процентів та пені, штрафу, що нараховані поза межами визначеного договором строку кредитування, є необґрунтованими та не підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14552,10 грн. (п.1.1. Договору), у зв`язку з цим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати в користь позивача.

Outcome: partial