Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

14 липня 2021 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 29.09.2017 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. У даному шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її вихованні. У січні 2018 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати сімейні стосунки позивач не бажає, тому прохає суд даний шлюб розірвати. Крім того, прохає суд стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Ухвалою суду від 20 липня 2021 року провадження по даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, у якій прохала справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги прохає задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак згідно телефонограми від 11.08.2021 р. прохав суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 29 вересня 2017 року в Кобеляцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області між [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 89 (а.с. 4). Сторони мають одну спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), який проживає з [PERSON] та спору про його місце проживання не виникає. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, вважаю, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивача слід іменувати прізвищем « [PERSON] ». Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, оскільки позивач сплатила судовий збір, тому із [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. на користь [PERSON] .

Outcome: approved