Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

13 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся із позовною заявою до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Костянтинівського РЕМ про визнання дій неправомірними, зобовязання зробити перерахунок та відновити постачання електроенергії, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1985 року він із своєю сімєю постійно мешкає в належній квартирі [ADDRESS] на підставі ордеру № 53 від 25.04.1985 року та користується комунальними послугами, у тому числі послугами відповідача з постачання електричної енергії. Він постійно сплачував кошти за спожиту електроенергію, не мав заборгованості. Згідно акту заміни-встанови та технічної перевірки від 29.12.2014 року електролічильник, який встановлений у них у квартирі, не має будь-яких пошкоджень і втручань. У січні 2015 року він із договором прибув до Костянтинівського РЕМ для звітності і дізнався, що за споживання електроенергії йому донараховано 17000 грн. Ним були надані усі квитанції про систематичні сплати, він пояснював, що його сімя складається з двох пенсіонерів і не потребує для споживання багато електроенергії, просив зробити перерахунок. Але представниками відповідача постачання електроенергії до його квартири все одно було припинено на підставі наявної заборгованості. Вважає, що відповідач порушив його права споживача, тому просив визнати дії ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Костянтинівського РЕМ неправомірними, зобовязати зробити перерахунок та відновити постачання електроенергії за договором № 260310133 із споживачем [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлений позов, а також пояснили, що за весь час проживання позивача у вищевказаній квартирі представники відповідача жодного разу не приходили для зняття показань лічильника. Тільки у вересні 2014 року до нього прибули представники РЕМ які зняли показання з лічильника та забирали прилад обліку на перевірку. Ніяких попереджень про можливість відключення від електропостачання у звязку із не допуском представників РЕМ до приладу обліку до грудня 2014 року він не отримував, припинення постачання електроенергії з цих підстав ніколи не відбувалося. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі та пояснили, що відповідач є споживачем електричної енергії на підставі особового рахунку № 260310133 на імя [PERSON] за адресою проживання у [INFO]. Позивач повинен своєчасно сплачувати за спожиту електроенергію та несе відповідальність у відповідності до Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими\~постановою КМ України від 26 липня 1999 року №1357\~(з наступними змінами та доповненнями) (далі за текстом Правила). До вересня 2014 року фіксація приладів обліку у квартирі позивача провадилась ним самостійно без участі представників енергопостачальника. Позивач неодноразово був повідомлений представником енергопостачальника про необхідність допуску останнього до приладу обліку, але це зроблено не було протягом значного проміжку часу. Лише 02.09.2014 року представником ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» були допущені у квартиру позивача і зняли показання приладу обліку у його присутності. При цьому різниця між сплаченою та фактично спожитою електроенергією, згідно проведеного розрахунку за відповідними тарифами склала 18725,54 грн. 20 грудня 2014 року позивач був повідомлений про наявність заборгованості та попереджений у відповідності до Правил про необхідність погашення цієї заборгованості протягом 30 днів. У звязку із невиконанням цього попередження 19 лютого 2015 року електропостачання у квартиру позивача було припинено. Облік за спожиту електричну енергію за адресою проживання позивача з 1985 року провадився виключно у розрахунковий спосіб у звязку із відсутністю показань з приладу обліку. У електронній базі даних відповідача зафіксовані ці розрахункові дані тільки за період з кінця 2007 року. Крім того, вважають, що позивач звернувся за захистом своїх прав не у спосіб, визначений законом, оскільки працівники ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не є посадовими особами, в розумінні п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, дії яких можна визнавати неправомірними. Також представники відповідача наголошували, що відключення споживача від енергопостачання у звязку із неодноразовим не допуском до приладу обліку є виключно правом енергопостачальника у відповідності до п. 30 Правил, тому це відключення і не відбулося за весь час, що минув. На підтвердження вищенаведених заперечень представниками відповідача були надані наступні документи: - договір із [PERSON] про користування електричною енергією від 29.10.2014 року (а.с. 19-20); - копія особового рахунку позивача № 260310133 з електронної бази даних (а.с. 21-26); - детальна довідка споживача [PERSON] станом на 13.03.2015 року (а.с. 27); - довідка про споживання за особовим рахунком № 260310133 на імя [PERSON] за період з липня 2007 року по березень 2015 року (а.с. 28-31); - докази належного повідомлення позивача про наявну заборгованість та необхідність погашення боргу та наряд про відключення (а.с. 32-36); - обхідні листи представників енергопостачальника про їх не допуск до приладу обліку у квартирі позивача (а.с. 37-40, 57-63); - акт № 1079714 від 29.12.2014 року технічної перевірки приладу обліку із квартири позивача (а.с. 42) Зясувавши вищенаведену позицію сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються\~ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими\~постановою КМ України від 26 липня 1999 року №1357\~(з наступними змінами та доповненнями). Відповідно п.27 вказаних Правил у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. Пунктом 30\~Правил \~визначено, що якщо протягом двох розрахункових періодів представник енергопостачальника не мав доступу до приладу обліку, він залишає споживачу в поштовій скриньці повідомлення про дату наступного відвідання чи прохання передати показання приладу обліку енергопостачальнику. Якщо після цього споживач не передав відомостей про кількість спожитої електричної енергії, енергопостачальник має право через 30 днів після дати відправлення письмового попередження припинити постачання електричної енергії споживачу. Дотримання саме такої процедури - без спрощень та змін - надає Енергопостачальнику право відключити електроенергію у визначений термін. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] був повідомлений про наявність боргу, необхідність його погашення\~\~та\~про можливе відключення у разі непогашення\~\~заборгованості у належний спосіб (а.с. 32-36). Зазначені обставини визнаються також сторонами. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст. 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. У\~ст. 26 Закону України «Про електроенергетику»\~зазначено, що споживач забезпечує в установленому законом порядку безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, яке здійснює передачу енергії, до власних енергетичних установок для здійснення контролю за рівнем споживання енергії, відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. Відповідно до п.42\~Правил споживач електричної енергії зобовязаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами на підставі фактичних показань приладів обліку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Між сторонами склались фактичні договірні відносини, що випливають з постачання і користування електроенергією, при цьому договір про користування електричною енергією з позивачем був укладений лише 29.10.2014 року (а.с. 19-20) . Особовий рахунок № 260310133 відкрито позивачем на імя позивача [PERSON] 17 грудня 1985 року (а.с.21-26, 27). Відповідач з липня 2007 року по грудень 2014 року здійснював оплату за спожиту електроенергію, що підтверджується як довідкою про споживання, наданою відповідачем (а.с. 28-31), так і квитанціями про сплату (а.с. 89-100). Згідно Ухвали суду від 23 червня 2015 року сторонами проводилась звірка розрахунків за спожиту електричну енергію, про що був складений акт-звірки за період з липня 2007 року по жовтень 2015 року, згідно якого по даним відповідача за позивачем [PERSON] рахується заборгованість в сумі 18733,98 грн. (а.с.85-88). Статтею 10 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 57 ч. 1 ЦПК України\~- доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищенаведених обставин, встановлених під час судового розгляду, суд не може прийти до однозначного висновку про час виникнення, наявність або відсутність заборгованості позивача [PERSON] за спожиту електричну енергію та розмір такої у разі наявності. Надані представником позивача дані про спожиту електричну енергію по особовому рахунку позивача [PERSON], згідно акту звірки, стосуються виключно періоду з липня 2007 року по жовтень 2015 рік і не містять ніяких законних обґрунтувань наведеним у ньому даним у період з липня 2007 року по вересень 2014 року (дату фактичного зняття показань з приладу обліку у квартирі позивача), а за період з грудня 1985 року по липень 2007 року такі дані відсутні взагалі. Це підтверджено представником позивача, та допитаним у судовому засіданні свідком [PERSON], яка була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, яка пояснила, що у звязку із відсутністю показань приладу обліку з квартири позивача [PERSON], у його особовому рахунку в електронній базі відповідача проставлялись дані про обсяг спожитої електроенергії, які були отримані виключно розрахунковим шляхом з урахуванням фактичних надходжень оплати від позивача. Також суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в частині тривалого (фактично з 1985 року по 2014 рік) недопуску представників енергопостачальника до квартири позивача з метою зняття показань з приладу обліку в квартирі [ADDRESS] та складені в підтвердження цього обхідні листи (а.с. 37-40, 57-63). Суду не надано доказів направлення позивачу протягом усього вказаного часу будь-яких повідомлень про необхідність проведення звірки розрахунків, про можливість відключення від енергопостачання у звязку із не допуском представників постачальної організації для зняття показань з приладу обліку у відповідності до п. 30 Правил. Відповідач протягом усього вказаного терміну не скористався наданим йому цим пунктом правом на відключення споживача від електричної мережі. Відповідно до п. абз. пятого п.37\~Правил користування електричною енергією\~для населення енергопостачальник має право тимчасово припиняти постачання електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках, передбачених п.35 цих Правил, у тому числі за порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію, у порядку, визначеному п. 27 цих Правил. У той же час, суд вважає, що у даному випадку відповідач повинен був застосувати аналогію закону, у відповідності до статті 8 Цивільного кодексу України, та застосувати положення п. 53 Правил, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією (до яких відносяться також і порушення строків оплати за спожиту електроенергію), у тому числі фактів розкрадання електричною енергією, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Згідно абз. 12 пункту 53 Правил, у разі відмови споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийтяння судом рішення на користь енергопостачальника. Проте, таких позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до позивача [PERSON] не заявляло. Щодо заперечень представника відповідача в частині неналежного способу захисту порушеного права позивача, всупереч приписам ст. 16 ЦК України, суд зазначає. Виходячи з положень\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної безпеки такого порушення. Як правило, особа права якої порушено, може скористатися не будь - яким, а конкретним способом захисту свого права.\~\~Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~ст.16 ЦК України. У відповідності до\~\~ст. 16 ЦК України\~\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої\~\~статті 13 цього Кодексу. У той же час, відповідно до останнього абзацу ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тому саме такий спосіб захисту порушеного права позивача [PERSON], як визнання дій працівників відповідача неправомірними та зобовязання відповідача відновити постачання електроенергії у квартиру позивача суд вважає за необхідне застосувати Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають в цій частині задоволенню. Щодо наявності в особовому рахунку даних про заборгованість, яка відображена в акті звірки розрахунків за електроенергію між постачальником та споживачем, то він не встановлює для позивача будь - яких обовязків. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. У звязку із частковим задоволенням позову, у відповідності із ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного, ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими\~постановою КМ України від 26 липня 1999 року №1357\~(з наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 11,15,16, 714 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial