Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

14 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуваннях позовних вимог позивач посилається на те, відповідачі по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі та являються батьками дітей - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Сама ж позивач є бабусею дітей та матір`ю відповідача [PERSON] . На сьогоднішній день батьки проживають окремо від дітей. Так, за місцем проживання батька, за адресою: [ADDRESS] комісією було встановлено, що умови проживання в неналежному стані, будинок занедбаний, без зручностей. Батько дітей не приймає участі у їх вихованні, зловживає спиртними напоями. Мати дітей [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , де комісією було встановлено, що квартира знаходиться в занедбаному стані, потребує ремонту, належні умови для проживання дітей не створені. Відповідачі офіційно ніде не працюють, свідомо відмовилися від своїх батьківських обов`язків, віддавши дітей на утримання до бабусі. На сьогоднішній день діти проживають разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] , де для дітей створені належні умови проживання, у кожної дитини є своя окрема кімната з ремонтом та всіма необхідними меблями для розвитку і навчання. Усі витрати на харчування, навчання, одяг та розвиток здійснюється за рахунок позивача. Батьки зовсім не приймають участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, зловживають спиртними напоями, своїми дітьми зовсім не опікуються, не цікавляться про їх місце перебування, не піклуються про їх фізичний стан і духовний розвиток, не цікавляться про їх навчання, не займаються підготовкою до самостійного життя, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними позашкільної та шкільної освіти. Така поведінка батьків та відсутність материнського і батьківського тепла та піклування травмують дітей і негативно впливають на їх психоемоційний стан. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі, як батьки, свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не хочуть і не мають бажання спілкуватися з дітьми, у зв`язку з чим, посилаючись на ст. 164 Сімейного кодексу України, просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21 січня 2019 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі відзив на позов не подали, в судове засідання не з`явилися, вважаються такими, що повідомлені належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем їх реєстрації, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, а також висновок органу опіки та піклування. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. У відповідності до відміток у паспортах відповідачів (а.с.7,8), [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2005 року. Суду подано копію свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.9) та [PERSON] , [INFO] (а.с.10), їх батьками значаться відповідачі по справі. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, вимоги ст. 150 СК України, свідчать про спільний обов`язок батьків виховувати дитину. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідачі свідомо ухиляються від своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] навчається у КЗ «Перещепинський ОЗ» (а.с.19). За час навчання з 01.09.2011 року по теперішній час батьки хлопця жодного разу не приймали участі у вихованні, матеріальному забезпеченні і навчанні сина, не відвідували школи, батьківських зборів. У матеріальному забезпеченні Микити приймала участь бабуся [PERSON] . Згідно довідки дошкільного закладу «Ромашка» (а.с.18) [PERSON] відвідує заклад з 01 вересня 2016 року. За період з 01.09.2016 року по 2017 рік дитина відвідувала заклад регулярно, однак одяг часто був не випраний, дитина приходила брудною. Дуже часто хворіла на педикульоз. Взимку дівчинка ходила в осінніх чобітках та курточці. Зранку після вихідних днів, завжди приходила голодна. До свят дитину не готували, вірші з [PERSON] вчив старший брат [PERSON] . За харчування в садку були постійно борги. З осені дитину під опіку взяла бабуся [PERSON] , після чого дитина стала ходити до закладу охайною, має новий одяг та взуття, завжди підготовлена до свят, дівчинка стала активною, веселою, із задоволенням відвідує дитячий садок. Своєчасно вноситься оплата за харчування. За інформацією сімейного лікаря, позивач протягом останніх двох років дійсно опікується своїми онуками. На профілактичні огляди діти приходять під супроводом бабусі, та за кошти якої, під час хвороби, здійснюється лікування дітей, натомість батьки дітьми на займаються (а.с.20). В матеріалах справи містяться акти обстеження умов проживання кожного з відповідачів (а.с.14-16), у відповідності до яких житло знаходиться в занедбаному стані, належних умов для проживання та розвитку дій немає, батьки зловживають спиртними напоями, офіційно не працюють, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймають. Згідно акту обстеження умов проживання позивача, комісією було встановлено, що остання, разом з онуками [PERSON] та [PERSON] , проживає в трикімнатній квартирі, зі всіма зручностями. Кожній дитині належить окрема кімната з ремонтом та всіма необхідними меблями для розвитку та навчання. Старша дитина ходить до школи у 8-й клас та відвідує платний клас у школі мистецтв. Менша дитина відвідує дитячий садок. Усі витрати на навчання харчування, одяг та розвиток дітей здійснюється за рахунок бабусі. Батьки взагалі не приймають участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей (а.с.17). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В свою чергу, орган опіки та піклування виконавчого комітету Перещепинської міської ради надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно їх дітей - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.40-41), у відповідності до якого батьки взагалі не приймають участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, зловживають спиртними напоями, з дітьми не спілкуються, про їх духовний і фізичний стан не цікавляться. За таких обставин повноважний орган опіки та піклування вважає, що таке відношення батьків до своїх рідних дітей негативно позначається на самоствердженні дітей як молодих особистостей та спричиняє їм душевні переживання, і тому вважає за доцільне позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дітей. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що на даний час всі обов`язки, визначені ст. 150 СК України, виконує позивач, відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, які фактично ростуть під опікою, моральною та матеріальною забезпеченістю однієї бабусі. Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). А тому суд погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідачів, як батьків, суперечить інтересам дітей, порушує їх права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, [PERSON] , [PERSON] , слід позбавити батьківських прав відносно їх дітей - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідачі повинні відшкодувати на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1409,60 грн.(а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved