Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

13.08.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування заявлених вимог вона зазначила, що 10.07.2015 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS]. Вищевказана квартира складається з кухні 6 кв.м., двох кімнат загальною площею 40 кв.м., що були заплановані забудовником та третьої, що була самовільно добудована відповідачем площею 12 кв.м., санвузла 2 кв.м., та коридорів загальною площею 4 кв.м. На час укладання попереднього договору квартира ще не була приватизована, але відповідач запевнив позивача, що приватизація квартири відбудеться в найкоротший строк та угоду буде закріплено нотаріально він є єдиним претендентом та має всі повноваження на приватизацію вказаної квартири у відповідності із договором найму на спірну квартиру. Однак з огляду на матеріальне становище відповідача сторонами в усній формі було обумовлено, що до попереднього договору буде складено доповнення, що вважатиметься невідємною частиною вже складеного договору, та являтиметься підтвердженням того, що позивачем буде передано, а відповідачем прийнято грошову суму, необхідну для виготовлення правовстановлюючої документації на спірний обєкт нерухомості. Укладення вищезазначеного доповнення до попереднього договору було призначено на 14.07.2015 року у звязку із тим, що у відповідача був відсутній паспорт громадянина України, тобто документ, що підтверджує особу відповідача, та є необхідним для виконання будь-якої нотаріальної дії. Передавати велику грошову суму позивач мав намір лише в присутності нотаріуса, відповідач в свою чергу не заперечував, розуміючи повністю мотивацію позивача. 13.07.2015 року усі спроби позивача звязатися із відповідачем з метою домовитись про точний час, коли сторони мають зустрітися у нотаріусу та з метою домовитись до якого саме нотаріусу не дали жодного результату. В квартирі, де проживав відповідач було порожньо, телефони відповідача та його представника вимкнено з мережі. 16.09.2015 року через канцелярію суду позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій вона просить стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 6000 грн., що складається з заподіяної шкоди при заволодінні 4000 грн. при підписанні договору авансу 10.07.2015 року між сторонами, та заподіяної моральної шкоди в обсязі 2000 грн. Позивач в судовому засіданні на уточнених позовних вимогах наполягала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 10.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] гарантує, що які-небудь зобовязання перед третіми особами або права на дане нерухоме майно у третіх осіб відсутнє та зобовязується посвідчити договір купівлі-продажу не пізніше 24.07.2015 року, а також звільнити та передати ключі від вищезазначеного обєкту нерухомості в строк до 01.08.2015 року. В свою чергу [PERSON] зобовязується передати стороні суму в гривнях, еквівалентну 30000 доларів США при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу. В якості авансу [PERSON] передала [PERSON] суму в розмірі 4000 грн. Проте, всупереч укладеного договору від 10 липня 2015 року відповідач необґрунтовано ухилився укласти договір купівлі-продажу. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Виходячи зі змісту ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі. Необґрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (ч.ч. 2 і 3 ст. 635 ЦК України) . Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача наданого нею авансу за попереднім договором в сумі 4000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню . Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ураховуючи, те що позивачем не надано достатніх належних і допустимих доказів на підтвердження обставин заподіяння їй моральної шкоди, а договором, який регулює виниклі між сторонами по справі правовідносини не передбачено відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Приймаючи до уваги, що у добровільному порядку відповідач свої зобов'язання не виконав, а тому суму отриманого ним авансу за попереднім договором слід стягнути з нього на користь позивача в примусовому порядку. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачапідлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору та витрати пов'язані з публікацію оголошення у пресі про виклик відповідача до суду.

Outcome: partial