overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

12 травня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначивши ,що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 2011 року , від сумісного життя з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у шлюбі з 17.12.2011 року , зареєстрованому Дзержинським РАЦС м. Кривого Рогу , актовий запис № 724 . Від сумісного життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

12 травня 2014 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість у сумі 24040, 43 грн., а також судовий збір 243, 60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 січня 2007 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір № ODF0RX06580001, на підставі якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3245 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав умови договору, надавши [PERSON] вказану суму кредиту. Однак відповідачка зобов'язання по кредитному договору не виконувала, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте попередньо надав письмову заяву в якій вказав що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі відсутності відповідача. Відповідачка на розгляд справи не з'явилась, проте попередньо надала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом 10 січня 2007 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір № ODF0RX06580001, на підставі якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3245 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка не виконує зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, не повернула кредит, в неї виникла заборгованість, яка станом на 16 квітня 2014 року становить 24040, 46 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України, одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) чи утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Зважаючи на те, що відповідачкою було порушено умови кредитного договору, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Згідно з ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат. Таким чином, суд вирішує стягнути з відповідачки кредитну заборгованість та судовий збір. На підставі ст.ст. 509, 526-527, 549, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

12 травня 2014 року позивач ПАТ «Український бізнес банк» звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № КЭКСФ/1016211.1 від 10 жовтня 2013 року. Посилався на те, що по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 25200 грн. 00 коп. строком користування з 10.10.2013 року по 09.10.2016 року включно. Платою за користування кредитом є проценти у розмірі 0,290% на рік без ПДВ, щомісячна комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 753 грн. 48 коп. без ПДВ. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 28441 грн. 03 коп., яка складається із заборгованості по кредиту - 23878 грн. 94 коп., заборгованість за відсотками - 24 грн. 17 коп., заборгованість по щомісячній комісії - 1513 грн. 92 коп., штрафні санкції - 3024 грн. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача Рудакова М.В. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи заяву позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 10 жовтня 2013 року укладено кредитний договір № КЭКСФ/1016211.1. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 25200 грн. 00 коп. строком користування з 10.10.2013 року по 09.10.2016 року включно. Платою за користування кредитом є проценти у розмірі 0,290% на рік без ПДВ, щомісячна комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 753 грн. 48 коп. без ПДВ. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 28441 грн. 03 коп., яка складається із заборгованості по кредиту - 23878 грн. 94 коп., заборгованість за відсотками - 24 грн. 17 коп., заборгованість по щомісячній комісії - 1513 грн. 92 коп., штрафні санкції - 3024 грн. Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

12 травня 2014р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що із відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб 8 червня 2007р. Від спільного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON], батьком якого є відповідач. На сьогоднішній день позивач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Позивачка просила задовольнити позов та стягнути аліменти у розмірі 13 частини заробітку. В судовому засіданні, посилаючись на вказані обставини позивачка спочатку підтримала позовні вимоги, а потім зменшила їх та просила стягнути в твердій грошовій сумі 500грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON]. Відповідач не заперечував проти задоволення позову в сумі 500грн. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засІданнІ встановлено, що сторони із 8 червня 2007р. знаходяться в шлюбі. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] [INFO] Відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження. Він працездатний і може сплачувати аліменти на дитину(а.с.3). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно зі ст.180Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду з 12 травня 2014р. та до повноліття малолітньої дитини, оскільки відповідач зобов'язаний матеріально її утримувати. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача по стягненню аліментів у розмірі 500грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

12 травня 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 20 грудня 2011 р., мотивуючи тим, що мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки та виховання дитини. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2011 року. Від вказаного шлюбу мають дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Як видно зі змісту позовної заяви, між сторонами виникають сварки і скандали стосовно того, що не можуть знайти спільної мови з більшості питань сімейного життя та участі і способів у вихованні дитини. З приводу цього сторони з грудня місяця 2014 р. проживають окремо, з того ж часу шлюбні стосунки між ними припинені і спільне господарство вони не ведуть. У своїх письмових заявах до суду сторони кожен окремо наголосили про категоричну відсутність згоди на примирення один з одним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

12 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про заміну опікуна, посилаючись на те, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 червня 2008 року його племінника [PERSON], [INFO] було визнано недієздатним та йому було призначено опікуна [PERSON], його матір. [INFO] [PERSON] померла. На теперішній час [PERSON] залишився без опікуна, страждає психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Просить призначити його опікуном над недієздатним племінником [PERSON]. Заявник [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримав. В судове засідання представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області не з»явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 червня 2008 року [PERSON], [INFO] було визнано недієздатним та йому було призначено опікуна [PERSON].(а.с.12) Згідно наданого до суду свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.9) Відповідно до ст.ст. 41,55 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов'язки. Згідно ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0155 від 08.04.2015 року, затверджено позитивний висновок опікунської ради виконавчого комітету Ізюмської міської ради про призначення опікуном недієздатного [PERSON] - [PERSON] (а.с.11,12). Таким чином, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

12 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина, 2011 року народження. Зазначав, що спільне життя у них не склалось через різність характерів, проживають окремо, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сім'єю, просив шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримав, відповідач позов визнала, обоє просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 21 травня 2011 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №16. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає [ADDRESS]. [PERSON] проживає [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

12 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому свої вимоги мотивував тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сімя фактично розпалася у березні 2014. На даний час шлюб має формальний характер, адже вони не ведуть спільне господарство. В травні 2015 відповідач вивезла майно із орендованої квартири. Позивач з січня 2015 знайомий з іншою жінкою, з якою бажає побудувати нову сімю. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, представник відповідача до судового засідання не зявилися, надали суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за їх відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 20.10.2012 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мальцева) [PERSON], про що зроблений актовий запис №464 (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

12 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області 22 вересня 2012 року, актовий запис № 129. Даний позов [PERSON] обґрунтував наступним. 22 вересня 2012 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою у справі. Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Шлюб з відповідачкою другий. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін не склалося спільне життя, вони перестали розуміти один одного через різні погляди на життя. Позивач намагався знайти спільну мову з відповідачкою, налагодити їхні стосунки, однак йому це не вдалося. Позивач переконався, що примирення і збереження сім'ї бути не може. Наміру поновлювати сімейні стосунки він не має. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти однин одного через різні погляди на життя, сторони проживають окремо, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] при зверненні до суду поніс судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., однак позивач не ставить питання про стягнення судових витрат, тому суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

12 травня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначила, що 26 серпня 2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом рагс Межівського р/у юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 24. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний момент шлюбні відносини припинені, проживають окремо, причиною тому є несумісність характерів, відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на життя. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 2000 року. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом рагс Межівського р/у юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 24 (а.с.7). Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8, 9, 10). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, їм надавався термін для примирення, але до позитивного результату це не призвело, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхніх дітей, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved