Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

13 січня 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 серпня 2001 року зареєстровано шлюб з відповідачем, від якого народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні погляди на життя та побутові питання. Крім того зазначено, що з серпня 2019 року вони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство, і тому шлюб існує формально (а. с. 2-3). Ухвалою від 28 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 16). Крім того ухвалою від 15 липня 2020 року було повернуто відповідачу зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, а також вважає що примирення між ними не можливо. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив шлюб розірвати, вважає що примирення між ними не можливо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 10 серпня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис за № 224, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а. с. 10). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області 25.04.2002 (а. с. 11) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 02 серпня 2007 року (а. с. 12). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поясненнями примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 420 гривень 20 копійок (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved