Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

10 липня 2019 року позивач звернувся з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що будучи батьком малолітньої дитини, відповідно до судового рішення він не має можливості спілкуватися з малолітнім сином, у зв`язку з не виконанням судового рішення з боку відповідачки та порушення його прав в рамках виховання дитини, противоправні дії відповідачки порушили нормальний уклад його життя та позивач отримав моральні страждання, а тому просить суд стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 115 000 грн. та судовий збір. В ході судового розгляду позивач та його представник до суду не з`явився, при цьому представник позивача направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутності. Представник відповідача копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, позов не визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] , [INFO] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Овідіопольської райдержадміністрації в Одеській області про усунення перешкод у вихованні дитини та встановлення порядку спілкування та побачення дитини, згідно якого рішення суду першої інстанції було скасовано та постановлено нове рішення відповідно до якого [PERSON] був встановлений порядок участі у вихованні дитини. Рішення суду є чинним (а.с.8). На час розгляду справи виконавче провадження в рамках цивільної справи № 509/3261/16-ц в структурних підрозділах ДВС не перебуває ( а.с.11). Позивач [PERSON] неодноразово звертався до органів правопорядку з заявою про вчинення кримінального правопорушення (а.с.16-34). При визначені розміру моральної шкоди 115 000 грн., позивач посилається на внутрішнє переконання, з урахуванням розумності, виваженості і справедливості, при цьому розрахунку шкоди суду не надав. Позивач зазначив, що йому завдана моральна шкода яка полягає у душевних стражданнях, які він отримав у зв`язку з противоправною поведінкою відповідачки, яка не виконує рішення суду, при цьому належних та допустимих доказів противоправної поведінки відповідача не надав. Звернення позивача до правоохоронних установ, судом не може бути трактовані, як противоправну поведінку відповідачки. В ході судового розгляду з боку представника позивача надійшла заява з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутності на підставі поданих доказів. При цьому з боку позивача та його представника не надані відповідно до ст. 77 ЦПК України належних та допустимих доказів наявності прямого причинного зв`язку між шкодою, яку з точки зору спричинила відповідачка та моральними стражданнями позивача, які він отримав від невиконання судового рішення та обов`язків як батька в рамках сімейного законодавства. Таким чином, здійснивши аналів позову та матеріалів до нього, доводів позивача, суд вважає, що відповідно до ст. 263 ЦПК України позивач не зміг обґрунтувати свої позовні вимоги. При зверненні до суду позивач вважає, що він діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина проживає разом з відповідачкою. Позивач в своїх позовних вимогах просить стягнути з відповідачки на користь позивача моральну шкоду в розмірі 115 000 грн., при цьому вимоги відносно малолітньої дитини позивач не зазначив. Таким чином суд приходить до висновку, що в частині інтересів малолітньої дитини, фізична особа [PERSON] є не належним позивачем. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі, вини відповідача у подані позову не має, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed