Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

10 червня 2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області в вищевказаною заявою . У судовому засіданні представник заявника яка діє на підставі довіреності, вимоги заявника підтримала та просила їх задовольнити. В обгрунтування заяви зазначила, що [INFO] року померла мати заявника [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді яка розташована на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області та належала їй згідно державного акту на право приватної власності на землю. На день смерті мати проживала разом з заявником, в його домоволодінні за адресою с.Шишківка Шевченківського району Хакрівської області , так як мала похилий вік та хворіла. Звернувшись до Шевченківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті матері йому було роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки відсутні документи, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном, а також у зв'язку з розбіжністю прізвища матері в його свідоцтві про народження, та в свідоцтві про смерть.Так в графі «матір» записана як - [PERSON], а в свідоцтві про смерть прізвище зазначено [PERSON]. Окрм того державний акт на право приватної власності на земельну ділянку , виданий на прізвище [PERSON]. Йому було рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту вступу в управління спадковим майном, родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу. Прізвище його матері згідно свідоцтва про народження, даних по господарської книги, державного акту на право приватної власності на землю зазначено як [PERSON], натомість в її свідоцтві про смерть значиться як [PERSON]. Вирішити питання в адміністративному порядку неможливо. В зв'язку з помилкою в написанні прізвища матері в свідоцтві про народження та в свідоцтві про смерть, а також в державному акті на право приватної власності на землю,він не може оформити спадщину. Тому звернувся до суду та просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, родинні відносини та встановлення належності правовстановлюючого документу. Представник заінтересованої особи: Нижньобурлуцької сільської ради, Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в судове засідання не з'явились надали письмові заяви з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують. Суд, вислухавши представника заявника, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до свідоцтва про народження (серія [NUMBER], виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 28 червня 1964 року) заявник по справі [PERSON], народився, [INFO] року, в графі батько: запис про батька відсутня, в графі мати зазначена - [PERSON]. З свідоцтва про смерть (серія [NUMBER], виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 19 лютого 2009 року) вбачається ,що [INFO] року померла [PERSON], яка постійно мешкала в [ADDRESS] В довідці № 316 , виданої Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 27 листопада 2015 року зазначено, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, значилася зареєстрованою в [ADDRESS], згідно запису в погосподарській книзі даної сільської ради, особовий рахунок № [NUMBER]. З до довідки №97 Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області від 07 квітня 2016 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року у віці 70 років, з 2007 року по день своєї смерті [INFO] року проживала разом зі своїм сином [PERSON] за адресою [ADDRESS], без реєстрації місця проживання. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] [PERSON] , підтвердили, що [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO] року. Також доповнили, що [PERSON] та [PERSON] є одна й та сама особа, вказуючи на те, що мати заявника останні роки життя хворіла, потребувала постійного стороннього догляду та допомоги, а тому вона фактично постійно проживала із сином близько трьох років у його домоволодінні за адресою [ADDRESS] він до її смерті здійснював за нею догляд, піклувався про неї, здійснив її поховання. Також свідок [PERSON] зазначила ,що померла була членом колгоспку і як член колгоспу отримала сертифікат на право власності на землі, який потім поміняла на державний акт. З листа № 197/08-14 Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 28 квітня 2016 року вбачається, що видати на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO] року на земельну ділянку розміром 5.4029 га, не вбачається можливим, у зв'язку з тим, що заявник не був зареєстрованим разом зі спадкодавцем, на день смерті, за однією адресою та не подана вчасно заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а також у зв'язку з розбіжністю прізвища спадкодавця в правовстановлюючих документах, заявнику для вирішення та встановлення даних фактів запропоновано звернутися до суду. За життя мати [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю (серія [NUMBER]), зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 7 серпня 2002 року за №337. З витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18 березня 2016 року, вбачається, що зазначена земельна ділянка належить [PERSON]. Враховуючи надані до суду докази ,відповідно до вищевказаних документів, також на підставі пояснень представника заявника , свідків, суд дійшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, і документи видані на прізвище однієї відносяться до іншої. Статтею 234 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1, п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також п.1 ч.1 ст.256 цього Кодексу, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Часиною 2 ст.256 ЦПК України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінівши надані до суду докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку ,що [PERSON] є сином [PERSON] та спадкоємцем за законом після смерті матері,також враховує ,що встановлення зазначених фактів, має для заявника юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства заявник може мати право власності на земельну ділянку, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити його вказаних прав. З таких обставин, з умов виваженості, розумності і справедливості, суд вважає заяву [PERSON] доведеною та такою що підлягають задоволенню.

Outcome: approved