Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

1. 02 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення безпідставно отриманих коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.12.2017 сталося зіткнення автомобілів марки «ГАЗ» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням третьої особи, і марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер - [NUMBER] ), належного відповідачці. Постановою суду третю особу було визнано винною у пригоді. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ГАЗ» була застрахована позивачем, у зв`язку з чим після пригоди відповідачка звернулася до нього із заявою про виплату страхового відшкодування. Сплачене відповідачці відшкодування склало 58 624,40 грн. Згодом позивач у порядку регресу звернувся до третьої особи з вимогою про відшкодування понесених витрат. У свою чергу третя особа повідомила про те, що особисто відшкодувала відповідачці заподіяну їй шкоду в сумі 3 000,00 доларів США, надавши при цьому відповідну розписку. Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачки безпідставно сплачених коштів у сумі 58 624,40 грн. (а.с.а.с. 1 - 5, 40, 41). 2. 18 травня 2020 року суд постановив ухвалу про відкриття у справі спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 3. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. 4. Судом встановлено, що 29.10.2017 на [ADDRESS] сталося зіткнення автомобілів марки «ГАЗ» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням третьої особи, і марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер - [NUMBER] ), належного відповідачці. 5. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ГАЗ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів була застрахована позивачем (а.с. 17). 6. 30 жовтня 2017 року відповідачка звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.а.с. 21, 22). 7. 03 листопада 2017 року третя особа сплатила відповідачці компенсацію заподіяної шкоди в сумі 3 000,00 доларів США, про що остання склала розписку (а.с. 13). 8. 29 січня 2018 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська третю особу за вказаним вище фактом було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 9). 9. 30 липня 2018 року позивач на вимогу відповідачки сплатив їй страхове відшкодування в сумі 58 624,40 грн. (а.с. 18). 10. Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 11. Судом встановлено, що після сплати заподіювачем шкоди (третьою особою) потерпілій особі (відповідачка) відповідної компенсації остання не повідомила про це страховика, додатково отримавши у подальшому страхове відшкодування в сумі 58 624,40 грн. 12. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. 13. При цьому суд зважає й на те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК. 14. Згідно з пунктом 1 статті 1215 ЦК не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. 15. Сплачені позивачем кошти не є за своєю юридичною природою коштами, що можна віднести до переліку, визначеному у приведеній вище нормі. 16. Такий висновок суду цілком збігається з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 04.10.2017, ухваленій у цивільній справі №753/23725/15-ц. 17. Так, суд касаційної інстанції зазначив, що стаття 1212 ЦК застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. 18. Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи-набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. 19. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки також підлягає стягненню компенсація судових витрат позивача в сумі 2 102,00 грн. (а.с. 39). 20.

Outcome: approved