Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

10 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вказала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2007 року належить будинок № 25, який розташований по вулиці В. Кайди в м. Дружківка Донецької області. У будинку зареєстровані [PERSON] (син) та [PERSON] Остання з травня 2015 року у будинку не мешкає, кореспонденцію не отримує. У будинку відсутні її особисті речі. Позивач [PERSON] несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача. Своїми діями відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні і розпорядженні своєю власністю. Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні її власністю, визнавши відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею в будинку № 25 по вулиці В. Кайди м. Дружківка Донецької області. У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду вона надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Судові повістки відповідачу вручалися територіальним комітетом мікрорайону № 17 «Сурово» м. Дружківка Донецької області. Суд вважає, що відповідач [PERSON] повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 листопада 2007 року № 363, житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, що розташовані в місті Дружківка Донецької області, вул. В. Кайди, номер 25, належить позивачу [PERSON], що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 листопада 2007 року № 16792385. Відповідно до довідки № 3440 від 25 жовтня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Дружківської міської ради Донецької області, відповідач [PERSON] зареєстрована у [INFO]. В акті, складеному головою територіального комітету мікрорайону «Сурово» [PERSON], [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з травня 2015 року. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Стаття 156 Житлового кодексу встановлює, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Частина друга статті 64 Житлового кодексу встановлює, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Суд встановив, що відповідач [PERSON] не є членом сімї власника будинку, разом з позивачем в її будинку не проживає, спільне господарство з нею не веде. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ці права власник втрачає разом із втратою права власності на майно. І власник, згідно зі ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своєю квартирою. Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Та обставина, що відповідач зареєстрована у будинку позивача, порушує права останньої як власника будинку володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved