overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

12.11.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Із позову вбачається, що 29.04.2006 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, реєстрація шлюбу здійснювалась у виконкомі Біленьківської селищної ради м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 9. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей, доньку Емілію, [INFO], сина [PERSON], [INFO] З недавнього часу сторони припинили сумісне життя, сумісне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивач просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.11/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

12.11.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 08 квітня 1978 року. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про відкладення справи та розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідно до вимог ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка надала згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 квітня 1978 року у відділі ЗАГСу м. Краматорська Донецької області, актовий запис за № 431, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

12.11.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 21.06.2013 року, мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO]. У зв»язку з тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вона просить стягнути з нього на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі ? частки від заробітку ( доходу) щомісячно з дня подання позову до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що з листопада 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дитини відповідач не надає, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що є працездатним, однак на його утриманні ще знаходиться неповнолітня дитина, на яку він сплачує аліменти. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем по справі 21.06.2013 року укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 212 ( а. с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] ( а. с. 5). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 26.07.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . З наданих відповідачем довідок про заробітну плату вбачається, що з нього за місцем роботи стягуються аліменти у розмірі ? частини від доходу ( а. с.17, 18). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки позивачці не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, та стан його здоров»я дозволяє нести аліментні зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Указані обставини, враховуючи положення ст. 182 СК України, дають суду підстави для прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме - зменшення частки від заробітку відповідача з ? частини до 1/6 частини з урахуванням наявності у нього двох осіб, що потребують утримання ( двох неповнолітніх дітей). На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

12.11.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, зазначивши, що вона з 09.10.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2014 року з відповідачем однією сім'єю не проживають, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №783. Відповідно до довідки ККП «УК «Західна» №2382 від 04.11.2014 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з дочкою [PERSON], 2014 року народження, яка знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

12.11.2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 17.09.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №298. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, оскільки з 2012 року разом не проживають, сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, відповідач має іншу сім'ю. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище- [PERSON]. Відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дітей також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

12.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]., яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач знаходиться у декретній відпусці до досягнення дитиною трьох річного віку, отримує соціальну допомогу за доглядом за дитиною, але їй не достатньо для існування данних грошей, тому вона просить стягнути з відповідача на утримання дитини 1/4 частину його заробітку і на її утримання 1/6 частину від його доходів. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явився, але надав до суду заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про укладання шлюбу встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]., яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. у розмірі 1/4 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення віку дитини повноліття. Що стосується позовних вимог, щодо стягнення з відповідача 1/6 частини на утримання дружини, то суд зазначає наступне, що з урахуванням матеріального становища відповідача, необхідно стягнути з нього 1/6 частину його доході на утримання дружини. Аналізуюче викладене суд, прийшов до висновку, що з відповідача варто стягнути ? частину заробітку на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною 3х-річного віку 1/6 частину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 75, 77, 80, 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

12.11.2014 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя винесено рішення суду по зазначеній справі. При прийнятті рішення судом, не вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь держави судового збору. Згідно зі ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої не будь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскільки при винесенні рішення за вказаним позовом не вирішено питання щодо стягнення суми судового збору, суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення у цій частині, оскільки згідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

12.11.2014 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу(а.с.2-3), мотивуючи свої вимоги тим, що 06.10.2012 р. зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. В судове засідання позивачка, відповідач не з'явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; судові витрати просить стягувати з відповідача; прізвище змінити на «[PERSON]». Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність; позов визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Позивачкою понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн. (а.с.1-2), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

12.11.2015 відповідач за первісним позовом [PERSON] подав до канцелярії суду клопотання про закриття провадження у справі в частині позову АТ «Ощадбанк» до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на такі обставини. 07.06.2014 вступив в силу Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до пункту 1 даного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умов, наведених в цьому Законі. Квартира [ADDRESS] є єдиним об'єктом нерухомості, який належить [PERSON], та є місцем його постійного проживання. Площа квартири становить 68,5 м2. Відповідно до умов Іпотечного договору № 9542 від 05.12.2006 названа квартира є предметом забезпечення (іпотеки) Договору відновлювальної кредитної лінії № 9542 від 05.12.2006. Згідно з умовами кредитного договору кредит надавався на споживчі потреби в іноземній валюті. Вважає, що зміст норм вказаного Закону дає підстави для висновку, що позовна заява про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою забезпечено споживчий кредит в іноземній валюті, який перебуває на час дії Закону на розгляді суду розглядається, а в задоволенні позову відмовляється у зв'язку із дією відповідного мораторію, що не позбавляє позивача звернутися до суду повторно, після закінчення дії мораторію. У судовому засіданні представник відповідача підтримав подане його довірителем клопотання, представник позивача вважала, що клопотання не підлягає задоволенню, представник третьої особи поклалась на думку суду. Вичерпний перелік підстав для закриття провадження в цивільній справі визначений у статті 205 ЦПК України. Така підстава для закриття провадження у справі як введення мораторію (заборони) на звернення стягнення на певне майно на невизначений точно в часі період вказаною статтею ЦПК України не передбачена. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.062014 № 1304-VII не містить норм, що змінюють існуючий порядок здійснення цивільного судочинства. На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що подане відповідачем клопотання є необгрунтованим і суперечить діючому ЦПК України і тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

12.11.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що протягом останнього часу сімейне життя між ним та відповідачкою поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час вони дійшли згоди про те, що не бажають продовжувати спільне подружнє життя, вести спільне господарство, дбати один про одного як про чоловіка та дружину, наміру перебувати у шлюбі і зберігати сім'ю не мають. Від шлюбу вони мають малолітню дитину сина [PERSON], 2012 р.н. Суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.11.2007 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис за номером 2584. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоства про народження [NUMBER] від 02.11.2012, виданого ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідачки, а тому вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

12.11.2015 р. [PERSON] звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом, в якому вказав, що протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Андріївський молокозавод» від 27.10.2014 року його було призначено директором ТОВ «Андріївський молокозавод». Вказане рішення було оформлене наказом засновника [PERSON] від 27.10.2014 року про призначення директора. Інформація про призначення позивача директором підприємства-відповідача підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстра юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 09 листопада 2015 року, сформованою електронною базою Міністерства юстиції України. [PERSON] в своїй позовній заяві зазначає, що на момент подання позовної заяви підприємство вже давно не провадить господарської діяльності, одноособовий засновник ТОВ «Андріївський молокозавод» [PERSON] фактично зник і не опікується своїм підприємством, працівників відповідач не має і поставлених перед собою економічних задач не виконує. Таким чином, позивач втратив економічну чи будь-яку іншу заінтересованість у перебуванні із ТОВ «Андріївський молокозавод» у трудових відносинах та у зайнятті посади директора відповідача і бажає змінити сферу діяльності та місце роботи задля отримання можливості на заробіток, необхідний для його нормальної життєдіяльності та життєдіяльності його сім'ї. Виявивши бажання звільнитися з посади директора товариства, [PERSON],

Outcome: partial