Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

11 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2011 року в сумі 117000,00 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що між сторонами існують договірні відносини, умови якого відповідачем не виконуються. Так, 20 липня 2011 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержала кредит в сумі 5400,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала умови договору та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, станом на 31 грудня 2017 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 117000,00 коп., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. Представник позивача подав клопотання про розгляд справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі (а.с.44). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 50, 53, 59), тому з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 20 липня 2011 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 12). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало 20 липня 2011 року позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту при укладенні договору на платіжну карту - 300,00 грн., який в цей же день було збільшено до 4600,00 грн, з 23 серпня 2011 року - до 5400,00 грн., а з 03 січня 2012 року - зменшено до 4870,00 грн. (а.с. 11). Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 1,7% в місяць (20,4% на рік) з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості. Однак, відповідно до наданого Банком розрахунку позивачем застосована інша відсоткова ставка, в той же час суду не надано доказів збільшення відсоткової ставки по кредитному договору, узгодженої з відповідачем. Згідно з заявою позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору, а саме станом на серпень 2011 року, а також Тарифами банку (а.с. 13). Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування. Визначена сума комісії за відповідними операціями. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, що передбачені Договором, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій. Відповідно до п. п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартості послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виконанні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законом порядку. На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом відповідач здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачувала кредитну заборгованість, останній платіж нею був здійснений в червні 2014 року, тобто допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 31 грудня 2017 року за [PERSON] рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 117000,00 грн. (а.с.8-10). Також Банком нараховано проценти. Втім, стосовно зміни розміру відсотків, то відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. В той же час, заява не містить способи надання виписки Банком про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку. При укладенні договору сторонами була узгоджена відсоткова ставка за користування кредитними коштами в розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в той же час, як вбачається з наданого розрахунку відсоткова ставка з 01.04.2015 року збільшена до 34,8 % на рік, а з 01.04.2015 року - 43,2 % на рік. Однак, суду не надано докази узгодження з відповідачем зміни процентної ставки по кредитній картці. Окрім того, згідно витягу з Тарифів Банку, з 01.09.2014 року здійснено зміни тарифного плану «Універсальна Contrakt» на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або на «Універсальна Gold». При цьому процентна ставка підвищена з 01.09.2014 року саме за тратами, здійсненими з цього періоду, тобто з 01.09.2014 року. Як слідує з розрахунку позивача, у період підвищення процентної ставки, відповідачка нових трат за кредитом не здійснювала, отже підстави застосування підвищених тарифів процентної ставки відсутні. За наведеного, суд вважає необхідним застосувати процентну ставку, узгоджену між сторонами при укладенні договору, а саме 20,4 % на рік (1,7% на місяць). За вище вказаного, розмір процентів становить: за період з 01.09.2014 року по 31.12.2017 року: 5050,00 грн. х 1218 день х 1,7% х 12/ 360 = 3485,51 грн.; Всього процентів: 5231,85 грн. (1746,34 грн. заборгованість по відсоткам станом на 31.08.2014 року + 3485,51 грн. за період з 01.09.2014 року по 31.12.2017 року). Вимоги про стягнення неустойки позивачем не висувались. Враховуючи вище викладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 10281,85 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 5050,00 грн., проценти - 5231,85 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 153,29 грн. (10281,85 грн. х 100 / 117000,00 грн. = 8,7%; 1762,00 х 8,7% = 153,29 грн.).

Outcome: partial