Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

11.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 вересня 2012 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого, відповідач взяв в нього в борг 30000 грн., строком на 6 місяців до 23.04.2013р., про що написав розписку. На даний час сума позики не повернута, на підставі чого просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 31451.40 гривень, з яких 30000 грн. - сума основного боргу та 1451.40 грн. 3% річних від суми боргу за прострочення виконання зобов»язання відповідачем та стягнути з відповідача на його користь всі зазнані ним витрати, пов»язані з розглядом справи в суді, в тому числі витрати, пов»язані з оплатою юридичної допомоги адвоката. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду надав письмову заяву від 13.03.2015р., в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив та заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду, на підставі Ухвали суду від 17 квітня 2015 року. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти у розмірі 30000 грн., які він зобов»язався повернути через шість місяців, тобто до 23 квітня 2013 року. Відповідно до розписки (а.с.4), [PERSON] прийняв у [PERSON] 30000 грн. 22.09.2012р. Доказів сплати зазначеного боргу суду не надано. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За такими обставинами позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, позивачем заявлені вимоги, щодо стягнення трьох відсотків річних за період з 23.04.2013р. по 03.12.2014 р., сума яких становить 1451.40 грн., з зазначенням 590 днів прострочення. Отже, 3% річних становить: 1451,40 грн. = 30000 грн. * (3% :365)*590дн. де: 30000 грн. - сума боргу; 365 дн. - кількість днів в році; 590 дн. - кількість днів прострочення. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги за складання позову у сумі 500 гривень, виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте в наданій суду квитанції не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, в зв'язку з чим витрати в розмірі 500 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Згідно з ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 314 (триста чотирнадцять) гривень 51 копійок.

Outcome: partial