Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

10 липня 2018 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що вони з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований у Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 15.07.2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На протязі декількох років життя між ними існували нормальні відносини і нормальна атмосфера. Але рік тому стосунки між позивачем та відповідачем різко погіршились, стали виникати сварки та скандали, що негативно впливає на стосунки в родині, психологічний розвиток та моральний стан їхньої дитини. На початку червня 2018 року він зібрав свої речі і переїхав мешкати до своїх батьків. З того часу вони з відповідачем не мешкають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть та сумісне проживання припинено. Позивач не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини, зберігати родину та просить не надавати строк на примирення з відповідачем. Донька на теперішній час залишається мешкати з відповідачем. Просить розірвати шлюб. 20.07.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.11). Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.07.2006 року, шлюб зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №225 (а.с.22). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинились з червня 2018 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved