Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

12.07.2021, позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить: зобов`язати АТ «Універсал Банк» відновити залишок коштів на рахунку [PERSON] , шляхом переказу на його рахунок № [NUMBER] грошових коштів у сумі 76960 грн. за рахунок власних коштів АТ «Універсал Банк». Позовні вимоги мотивує тим, що 12.05.2020 між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» шляхом підписання Анкети-заяви, було укладено Договір про надання банківських послуг Monobank, та встановлено кредитний ліміт на суму 60000 грн. 04.03.2021 позивачу стало відомо, що з його рахунку № [NUMBER] здійснено три перекази коштів, а саме: 04.03.2021 о 16-35, на рахунок № [NUMBER] (Таскомбанк) - переказано кошти в сумі 27000 грн. та стягнуто комісію у розмірі 1080 грн.; 04.03.2021 о 16-40, на рахунок № [NUMBER] (Таскомбанк) - переказано кошти в сумі 20000 грн. та стягнуто комісію у розмірі 800 грн. та 04.03.2021 о 16-49, на рахунок № [NUMBER] (Таскомбанк) - переказано кошти в сумі 27000 грн. та стягнуто комісію у розмірі 1080 грн. Зазначає, що даних переказів не здійснював та про вказані операції одразу повідомив Банк, а 05.03.2021 звернувся до Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення (номер кримінального провадження в ЄРДР 12021142110000045 за ч.3 ст. 190 КК України). Не погоджуючись із відповіддю, яка надійшла (04.03.2021 о 19-30) на його електронну адресу з Банку, він 30.03.2021 скерував відповідачу претензію, в якій вимагав негайно відновити залишок коштів на його рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням вказаних вище операції, шляхом повернення на рахунок коштів в загальній сумі 76960 грн., однак відповідач відмовив у задоволенні претензії. Ухвалою від 14.07.2021 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 20.09.2021 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем подано відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову за недоведеністю. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12.05.2020 між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» шляхом підписання Анкети-заяви, було укладено Договір про надання банківських послуг Monobank. Підписавши цей договір, як [PERSON] так і АТ «Універсал Банк», набули певних прав та обов`язків. (а.с. 10-15) Із квитанцій, які містяться при матеріалах справи, вбачається, що 04.03.2021 з рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] здійснено три перекази коштів, а саме: о 16-35 год., на рахунок № [NUMBER] (Таскомбанк) -в сумі 27000 грн. та стягнуто комісію у розмірі 1080 грн.; о 16-40 год., на рахунок № [NUMBER] (Таскомбанк) - в сумі 20000 грн. та стягнуто комісію у розмірі 800 грн. та о 16-49 год., на рахунок № [NUMBER] (Таскомбанк) - переказано кошти в сумі 27000 грн. та стягнуто комісію у розмірі 1080 грн. (а.с. 16-18, 19) За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач зазначає, що даних переказів не здійснював та про вказані операції одразу повідомив Банк, 04.03.2021 о 19-30 год. на його електронну адресу з Банку надійшла відповідь, в якій зокрема вказано «….кошти були переведені самостійно шахраям - в банку відсутня можливість оскаржити операції переказу,…». З такою він не погодився, а тому 30.03.2021 скерував відповідачу претензію, в якій вимагав негайно відновити залишок коштів на його рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням вказаних вище операції, шляхом повернення на рахунок коштів в загальній сумі 76960 грн., однак відповідач відмовив у задоволенні претензії. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Із наведеного вище, вбачається, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази з боку позивача, які б підтверджували, що саме банк здійснив недозволену або некоректно виконав платіжну операцію. Водночас відповідачем надано докази того, що 04.03.2021 для переказу коштів із рахунку позивача, використовувався мобільний пристрій, який був закріплений за позивачем як основний пристрій використання Мобільного додатку з часу укладення Договору. Окрім того, вхід у мобільний додаток було виконано за допомогою ПІН-коду, при цьому ПІН-код був введений вірно з першої спроби. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів - із поданих позивачем доказів, не вбачається яке саме його право порушено відповідачем. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів про підставність такого позову, як і не подано доказів яким чином відповідачем порушуються права позивача, з огляду на викладене вище у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за безпідставністю та недоведеністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed