Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

11 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який обґрунтовує тим, що 05 липня 1980 року її було прийнято на роботу до колгоспу імені «Заповіт Леніна» с. Педоси Хмельницького району. Позивача було направлено на підготовче навчання до Хмельницького технологічного інституту, на яке вона була зарахована 1 вересня 1983 року. 17 липня 1987 року [PERSON] було прийнято помічником бухгалтера Чорноострівського комбікормового заводу, з 1 серпня 1989 року переведено на посаду головного бухгалтера, на якій вона пропрацювала до 22 квітня 2002 року. Обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] зазначила, що Чорноострівський міжколгоспний комбікормовий завод було збудовано на дольовій частці колгоспів району, в тому числі і колгоспу імені «Заповіт Леніна». [PERSON] залишалася членом колгоспу імені «Заповіт Леніна», правонаступником якого стало КСП «Войтовина» с. Педоси. В період паювання земель позивача помилково не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай). З огляду на викладене, позивач відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має право на земельну частку (пай) розмір якої становив в середньому 3,2 умовних кадастрових гектари. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій при вирішенні спору поклався на думку суду, а справу просив розглянути за його відсутності. Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року з відділу у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області було витребувано завірені копії документів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на наступне. З 5 липня 1980 року по [INFO] [PERSON] працювала у колгоспі «Заповіт Леніна» с.Педоси, Хмельницького району Хмельницької області, правонаступником якого є КСП «Войтовина». Позивача було звільнено у зв`язку із вступом на навчання. З 17 липня 1987 року [PERSON] прийнято тимчасово на посаду помічником бухгалтера Чорноострівського комбікормового заводу, а з 1 серпня 1989 року на посаду тимчасово виконуючого обов`язки головного бухгалтера. 22 квітня 2002 року [PERSON] звільнено із займаної посади. Рішенням Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 6 квітня 1995 року №11 передано КСП «Войтовина» у колективну власність 2217,2 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі цього рішення КСП «Войтовина» одержало державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №000015 від 21 грудня 1995 року Хмельницька райдержадміністрація розпорядженням від 27 вересня 1996 року №377-р затвердила розмір земельної частки (паю) КСП «Войтовина» у 3,5 умовних кадастрових гектарах і вартість цього паю в сумі 13113 грн. Розпорядженням Хмельницької РДА від 07 травня 1998 року КСП «Войтовина» було реорганізовано у сільскогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Войтовина», яке було ліквідовано у 2007 році у зв`язку із банкрутством. Під час розпаювання земель КСП «Войтовина» [PERSON] не була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, та їй не видавався сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтею 5 ЗК України (в редакції Закону 1992 року), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Відповідно до ст.23 ЗК України (в редакції Закону 1992 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Згідно п.1 Указу Президента України від 8серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель,переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ№720/95) паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). п. 2 Указу №720/95 визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 5 червня 2003 року №899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон №899-ІV) право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Із положень ст. 2 Закону №899-ІV слідує, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю і включення до списку осіб, доданого до цього акта. З наявних у справі доказів, не вбачається тих, обставин, на які посилається [PERSON] , а саме, що на час паювання земель КСП «Войтовина» вона була членом цього сільськогосподарського підприємства. Надані [PERSON] та витребувані судом за клопотанням позивача докази, зокрема копія трудової книжки на ім`я [PERSON] , лист Хмельницької РДА від 18 серпня 2020 року №01-23/2020/56 про відсутність списків громадян на отримання земельної частки (паю) по КСП «Войтовина» с. Педоси, [PERSON] (а.с. 7-14), лист Хмельницької РДА №01-23/2020/56 про відсутність відомостей про прийняття [PERSON] члени колгоспу «Заповіт Леніна» с. Педоси з 1987-1988 роки, копія Державного акту на право колективної власності серії ХМ 000015 та інші документи достовірно не вказують на членство позивача у КСП «Войтовина». За таких обставин суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із не доведенням [PERSON] свого право на земельну частку (пай) як члена колективного сільськогосподарського підприємства «Войтовина». Судові витрати по справі покласти на позивача.

Outcome: dismissed