Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

11.04.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,0871га, кадастровий номер 1412900000:00:014:0337 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Краматорську. Позов обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] та вона є єдиним спадкоємцем за законом на спадщину, яка залишилася після її смерті, а саме жилий будинок з допоміжними будівлями і спорудами та земельну ділянку, площею 0,0871га, кадастровий номер 1412900000:00:014:0337 за адресою: [ADDRESS] . 24.01.2014 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] з допоміжними будівлями та спорудами. Постановою державного нотаріуса Другої краматорської державної нотаріальної контори від 01.04.2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянку, яка належала її матері відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №136194 від 23.05.2007 року було відмовлено, у зв`язку із втратою оригіналу вказаного акту, що обумовило її звернення до суду для захисту свого права. Позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Представником Краматорської міської ради Головко Л.М. надана до суду заява про розгляд справи у її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, в особистих поясненнях яких відсутня потреба, на підставі письмових доказів, які містяться у справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 03.11.1998 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., жилий будинок [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями і спорудами належав [PERSON] , право власності зареєстровано 09.11.1998 року в КП «БТІ» за реєстровим №7343. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №136194, виданого 23.05.2007 року на підставі рішення Краматорської міської ради від 25.04.2007 року №11/V-56, [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 0,0871га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий №1412900000:00:014:0337, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №1692 від 15.08.2011 року зроблено відділом ДРАЦС Краматорського МУЮ у Донецькій області. 18.01.2011 року до Другої краматорської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася її донька [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем за законом. 24.01.2014 року, державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І. видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 33,3 кв.м, в тому числі житловою 25,7 кв.м і допоміжних будівель і споруд, на земельній ділянці, розміром 0,0871га, кадастровий номер 1412900000:00:014:0337. 01.04.2019 року, постановою державного нотаріуса Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюкової Н.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка залишилася після смерті її матері [PERSON] , у зв`язку з не поданням нотаріусу правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Вимогами ст. 1222 ЦК України, передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст.1269 визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, то вона є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] .. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 01.04.2019 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюковою Н.С. відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] , у зв`язку із неподанням правовстановлюючих документів. Згідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 1 Конституції Україна є правовою державою. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції). Відповідно до статей 2, 6 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону від 12 лютого 2015 року № 192-VIII) суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За таких обставин, суд вважає, що дійсно на теперішній час існують перешкоди для оформлення позивачкою спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру, станом на 12.11.2013 року земельна ділянка кадастровий номер 1412900000:00:014:0337, розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0871га, на праві власності належала [PERSON] . Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Системний аналіз зазначених норм закону дає підстави суду зробити висновок про те, що втрата правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] , позбавило позивачку [PERSON] можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] та вона позбавлена права оформлення спадщини в інший спосіб ніж визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved