Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

10 лютого 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачки про стягнення з останньої на свою користь заборгованості за кредитним договором на загальну суму 22362,65 грн, яка складається з наступного: 613,50 - заборгованість за кредитом; 16508,07 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина); 1041,08 грн штраф (процентна складова); Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.11.2010 [PERSON] отримала кредит у розмірі 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображена у розрахунку заборгованості за договором та продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, чим порушує права позивача. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення в повному обсязі вимог ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. Заявник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск банком строків позовної давності, оскільки перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, що узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеною у постанові від 19.03.2014 № 6-14цс14. Вказує, що при зверненні відповідача 18.09.2012 до відділення Банку йому було надано кредитну картку №4149437804414355 зі строком дії до 12/15, у звязку з чим перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається з грудня 2015 року, а позовну заяву подано Банком до суду у 2017 році, тобто у межах строку позовної давності У запереченнях на апеляційну скаргу відповідачка [PERSON] просить апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Заслухавши суддюдоповідача, пояснення представника позивача [PERSON], який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення. Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної давності, встановленого для стягнення заборгованості за кредитним договором, встановивши, що його перебіг по всіх платежах за укладеним кредитним договором закінчився 26.09.2016, а позивач звернувся з позовом до суду 10.02.2017. Однак погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд через невідповідність висновків суду обставинам справи і, як наслідок, неправильне застосування норм матеріального права. Судом по справі встановлено, що 22 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (далі по тексту - Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви № 0806111000183553345 (а.с. 6). Згідно із вказаною анкетою-заявою [PERSON] своїм підписом підтвердила, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг; ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді; зобовязалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг (надалі Умови та Правила), а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Також відповідачкою підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» №1210150000183685838 (а.с. 7). Відповідно до зазначеного кредитного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачкою [PERSON] 22 листопада 2010 року була отримана кредитна карта № 4149437407800372 зі строком дії до грудня 2013 року, а 18 вересня 2012 року [PERSON] отримала кредитну карту № 4149437804414355 зі строком дії до грудня 2015 року, що підтверджується витягом з програмного комплексу банку про видачу карти, зокрема, скріншотами (фото) екрану ПК з відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з фотографією [PERSON] з отриманою картою 18 вересня 2012 року (а.с. 96-98). Таким чином, позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачці картку з установленим лімітом кредитної лінії. Відповідачка, скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання щодо їх своєчасного повернення не виконала, у зв'язку чим, станом на 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку (а.с. 4-5) позивача становить 22362,65 грн і складається із заборгованості: 613,50 грн - заборгованість за кредитом; 16508,07 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина); 1041,08 грн штраф (процентна складова). Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень статті 625 ЦК України. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (далі по тексту Правила), клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 1.1.5.1. Правил передбачено, що сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх обовязків згідно законодавства України і умовам публічного договору, Договору. Пунктом 1.1.5.20. Правил встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн (в еквіваленті 500 грн по кредитним картам, відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно. По закінченню строку дії відповідна карта подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), за зверненням клієнта в банк, згідно з діючими тарифами (п. 2.1.1.2.11., 2.1.1.12 Правил). Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.7.6. Правил позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем зроблено заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності. Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності апеляційний суд виходить з наступного. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно правової позиції, висловленої ВСУ у постановах № 6-14цс14 від 19.03.2014, № 6-134цс14 від 01.10.2014, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Враховуючи, що строк дії перевипущеної позивачем кредитної картки №4149437804414355, отриманої [PERSON], встановлений до грудня 2015 року, до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 04 лютого 2017 року, що підтверджується реєстром відправки позовів до Щорського районного суду Чернігівської області № 8844001, то звернення позивача щодо повернення кредиту у повному обсязі мало місце в межах строку позовної давності, а тому заборгованість за тілом кредиту у розмірі 613,50 грн підлягає стягненню з відповідачки. Що стосується вимог про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами, то вони підлягають стягненню в межах строку позовної давності, тобто за період з 04.02.2014 по 04.02.2017, та виходячи з наданого банком розрахунку (а.с. 89-95) їх сума становить 16 417,55 грн. Апеляційний суд не знаходить підстав для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 3400 грн., оскільки позивачем не зазначено правової підстави її нарахування, не надано суду обґрунтованого її розрахунку, у судовому засіданні апеляційного суду представник позивача пояснив, що Умовами та правилами, Тарифами і Довідкою про умови кредитування, що містяться в матеріалах справи, таких нарахувань не передбачено, ці нарахування комісії були передбачені подальшими змінами до Умов та правил. Виходячи з викладеного, загальна сума заборгованості за кредитним договором в межах строків позовної давності складає 18553 грн 60 коп., з яких: 613,50 грн заборгованість за тілом кредиту; 16 417,55 грн заборгованість за відсотками; 1 521,55 грн заборгованість по штрафам (фіксована частина та процентна складова). Таким чином, рішення суду першої інстанції на підставі пп. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову шляхом стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18553 грн 60 коп. Відповідно до частин 1, 5 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню на суму 18553,60 грн (18553,60 грн від 22 362,65 грн становить 82,96%), у матеріалах справи наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та апеляційний розгляд справи (а.с. 1, 77), то відповідно з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2787 грн 46 коп. (1327,36 грн (1600 грн х 82,96% : 100%) за розгляд справи судом першої інстанції + 1460,10 грн (1327,36 грн х 110% : 100%) за апеляційний розгляд справи).

Outcome: partial