Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

11.01.2021 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.03.2019 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області, актовий запис № 280. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось. У них різні характери та погляди на сімейне життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 09.03.2019 року, зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області, актовий запис № 280. 09.02.2021 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач 26.01.2021 року через канцелярію суду також подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, просить не надавати їм з позивачем строк для примирення. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.03.2019 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області, актовий запис № 280, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.03.2019 року (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя сторін не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно із ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги визнав, що стверджується його письмовою заявою (а.с. 20). Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення. Чатиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved