Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

10.10.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вона просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 30.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2256. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, часті сварки, втрату поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, подружжя мешкає окремо, спільно господарства не ведуть. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Позивач вважає, що подальше сімейне життя між ними неможливе та суперечить їх інтересам, що має вагоме значення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2018 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, повідомлений завчасно належним чином про час та місце розгляду справи, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову в повному обсязі не заперечував, проти ухвалення судом рішення в підготовчому засіданні не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 30.10.2010 року, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований 30 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2256. (а.с.5). Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Спільного господарства та бюджету не ведуть. Їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved