Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

12.05.2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2015 року. Мають двох спільних неповнолітніх дітей : сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] . Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просить розірвати, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Також зазначила, що на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, зважаючи на що просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається. Згоден на розірвання шлюбу. Також не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в тому розмірі в якому просить позивачка. Згідно з ч.ч.3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2015 року, мають двох спільних неповнолітніх дітей:сина [PERSON] [INFO] і дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 7-9). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надала, а відповідач не висловив заперечень проти розірвання шлюбу - позов в цій частині підлягає до задоволення. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до наступних переконань. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не висловив заперечень щодо сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в тому розмірі в якому просить позивачка. Даний розмір відповідає інтересам дітей та не призведе до порушення прав відповідача. Зважаючи на викладене, позов і в цій частині підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved