Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

12.02.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 31500 грн. за період з 10.04.2013 року по 23.01.2015 року. Крім того, позивач просила покласти на відповідача додаткові витрати на дитину в сумі 625 грн., з яких 325 грн. - на лікування та 300 грн. - витрати на навчання за період з 2011-2015 рік, а також просила стягнути з відповідача 300 грн. щомісячно на додаткові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх повному задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення, в яких просив розглянути справу без його особистої участі та фактично визнав позов в частині стягнення з нього витрат, пов'язаних з лікуванням дитини. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.09.1999 року по 29.07.2013 року. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2002 року вбачається, що сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий період з 10.04.2013 року по 23.01.2015 року, проте жодних доказів ухилення відповідача від їх сплати нею подано не було, що є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 2 вказаної статті регламентує, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що у лютому 2015 року неповнолітня [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, у зв'язку з чим позивачем було придбано ліків на суму 654 грн. (відповідно до наданих позивачем фіскальних чеків). Фактично в своїх запереченнях відповідач погодився відшкодувати половину вказаних витрат, пов'язаних з лікуванням доньки, тому з нього підлягає стягненню сума в розмірі 327 грн. Доказів понесення позивачем інших додаткових витрат по утриманню дитини позивачем надано не було, а також не обґрунтовано доцільність стягнення таких витрат наперед щомісячними платежами, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає відхиленню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial