overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

11.04.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача[PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 03.09.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Фактично сімейні правовідносини припинені з червня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.09.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 473, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

11.04.2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебували у шлюбі з 09.09.2006 року, 23.03.2007 року у них народився син [PERSON]. 10.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, з дня розірвання якого відповідач не надає допомоги на утримання сина, тому позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина за минулий час за період з 10.09.2014 рік по день винесення судового рішення. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. В порушення вимог ст. 180 СК України, відповідач не допомагає утримувати свого сина, малолітній [PERSON] проживає біля матері та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Маловисківської міської ради. Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач доказів того, що вживала заходи щодо одержання аліментів суду не надала, а тому враховуючи вимоги ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

11.04.2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуваючи у шлюбі, у них народилася 15.12.2011 року донька [PERSON]. Але відповідач не надає допомоги на її утримання, просить суд стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1\\4 частки його доходущомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. В порушення вимог ст. 180 СК України, відповідач не допомагає утримувати свою доньку, малолітня [PERSON] проживає біля матері та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Маловисківської міської ради, відповідач позов визнав, а тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

11.04.2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 28 серпня 2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Сергіївській сільській раді Саратського району, Одеської області, актовий запис № 2. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Карину, [INFO]. З відповідачем сімейне життя не склалося, за час перебування у шлюбі їх стосунки поступово погіршувалися. У них різні характери, різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На теперішній час сторони не підтримують шлюбні відносини, мешкають окремо. На примирення позивачка не згодна, тому просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Хрустовська». У дане судове засідання позивачка, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Хрустовська» (а.с. 21). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а.с. 22). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і повязані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 5). Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Карину, [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 6, 7). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін «Хрустовська».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

11.04.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17.02.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 30245,15 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 09.02.2016 року має заборгованість - 74296,59 грн., яка складається з наступного: 30245,16 грн. - заборгованість за кредитом; 10933,61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 19356,80 грн. - заборгованість по комісії за користування кредиту; 13761,02 грн.- штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 74296,59 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 17.02.2014 року, Генеральною згодою від 17.02.2014 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

11.04.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дитини відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивач була змушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO](а.с.3). Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.4). Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати щомісячно на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 224-228, 367,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

11.04.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], 30.10.2009 народження в розмірі 800 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня надходження позовної заяви до суду. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, не цікавиться проблемами дитини та обовязки по утриманні дитини не виконує. Тому, з огляду на рівень цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, її доходи не забезпечують матеріальне благополуччя дитини. Відповідач не має постійного місця роботи, а тому вона просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила слухати справу у її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав та про причини неявок суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 30.10.2009 народження, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч має можливість її надавати, оскільки здоровий та працездатний. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положенням ч.1 ст.184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, позивача, відповідача, який неофіційно працює і має дохід, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на дочку [PERSON], 30.10.2009 народження в розмірі 800 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач має можливість надавати таку допомогу. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача також слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

11.04.2017 до суду надійшов позов [PERSON], в якому позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 27.11.2010 у виконкомі Малоорчицької сільської ради Зачепилівського району Харківської області, актовий запис №07. У шлюбі вони мають доньку - [PERSON], [INFO]., яка проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. На негайному виконанні рішення не наполягала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи: -позовну заяву; -копії сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -копію свідоцтва про шлюб від 27.11.2010 серії [NUMBER] -копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO].; -копію довідки про склад сім'ї [PERSON]; -заяву [PERSON] від 19.04.2017; -заяву [PERSON] від 19.04.2017; -поштові повідомлення; вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права: -ч. 2 ст. 51 Конституції України: «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття»; -ст. 180 СК України: «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття»; -ст. 181 СК України: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу матері, або в твердій грошовій сумі»; -ч. 1 ст. 182 СК України: «При визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення»; -ст. 191 СК України: «Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову». Із матеріалів справи встановлено, що позивач має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]., який проживає разом з нею (а.с. 7) та батьком якого, згідно свідоцтва про народження (а.с. 6), є відповідач, який зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини матір'ю у вигляді аліментів, присуджених судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

11.04.2017 позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 15.01.1988 перебуває в шлюбі з відповідачем. Неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у них не склалось, втратили почуття любові та поваги один до одного, кожен живе своїм життям, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Примирення не можливе, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, позивачка у наданій заві просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, телефонограмою просив справу слухати за його відсутності, позов визнав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.01.1988 року міськвідділом ЗАГС м. Бердичева Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №\~18(а.с.6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його телефонограма про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

11.04.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником будинку № 32 по вул. Армійська (колишня Красноармійська) у м. Словянськ Донецької області на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.02.1998 року, право власності зареєстровано у КП «БТІ» м. Словянськ. У зазначеному будинку на даний момент зареєстрован його син [PERSON], [INFO], який виселився з будинку з 01.04.2014 року та по даний час у будинку не проживає, його особисті речі у будинку відсутні. Просить суд визнати [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 32 по вул. Армійська (колишня Красноармійська) у м. Словянськ Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не зявились, але надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю,\~на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, оскільки він не планує повертатись на Україну. Відповідно до ч. 1\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 32 по вул. Армійська (колишня Красноармійська) у м. Словянськ Донецької області з наступних причин: відповідач [PERSON] дійсно не мешкає у будинку № 32 по вул. Армійська (колишня Красноармійська) у м. Словянськ Донецької області більш одного року та не є власником цього будинку, тому згідно ст. 405 ЦК України він втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 32 по вул. Армійська (колишня Красноармійська) у м. Словянськ Донецької області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

11.04.2017 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] і зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі «Виконт - Т» від 18.09.1998 року за №1393. Нотаріально даний договір не посвідчувався, що перешкоджає їм (позивачам) розпорядитися спірною квартирою. У судове засідання позивачі не з'явились, надали суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 18.09.1998 року [PERSON], [PERSON] уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу. Згідно договору [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Даний договір був оформлений на Універсальній Товарній Біржі «Виконт - Т» від 18.09.1998 року за № 1393, а також у МБТІ за №19276. Нотаріально даний договір не посвідчувався. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири ( житлового будинку) повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги вабить недійсність договору. Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо одна із сторін повністю або частково виконали умови угоди, що вимагає нотаріального посвідчення, суд має право визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved