Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

10 травня 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Меженна В.І.. звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №175АІ10131121001 від 12 липня 2012 року [PERSON] було надано кредит для купівлі автотранспортного засобу у сумі 72 765 грн., зі сплатою 16,7 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 20 листопада 2018 року. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов'язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 14 січня 2016 року його заборгованість перед банком становить 99 584 грн. 54 коп. З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту та витрати по сплаті судового збору Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 12 липня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №175АІ10131121001, згідно умов якого відповідачу було надано кредит для купівлі автотранспортного засобу у сумі 72 765 грн., зі сплатою 16,7 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 14 січня 2018 року (а.с. 7-11). Згідно меморіального ордеру № 592026125 від 21 листопада 2015 року відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 72 765 грн. (а.с 16). Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. Позивач усі взяті на себе зобов'язання виконав, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 72 765 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 2.175 (а.с.16). Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, у разі порушення Позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та розмірі, визначеному п.п 1.1, 2.4. 2.7., цього Договору, комісій, передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п.. 1.1., 3.2.3., 3.3.16. цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. що діє у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно п. 4.2. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п 3.3.2., 3.3.4., 3.3.6., 3.3.7., 3.3.9.-3.3.19 (3.3.20) цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 0,5% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок Відповідно до п. 4.2.1. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.3, 3.3.8. нього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 14 січня 2016 року за вищезазначеним кредитним договором у відповідача перед банком утворилась заборгованість в сумі 99 584,54 грн., з яких: 63 864,77 грн. - сума заборгованості за кредитом; 16 057,36 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7 451,93 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 4 778,36 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 54 461,78 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом; 2 970,34 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року N 189-VIII, від 02 березня 2015 року N 222-VIII), на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає м. Донецьку, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки [PERSON] проживає та зареєстрований на території, на якій здійснюється антитерористична операція, Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не має, то з [PERSON], відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягнення заборгованість з пені та штрафу. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також з урахуванням, того що відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача 63 864,77 грн. - суми заборгованості за кредитом; 16 057,36 грн. - суми заборгованості за відсотками; 2 970,34 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками, 4461,78 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом, 2 970,34 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками, На підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача штрафів та пені слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, з відповідач слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимогу сумі 1 378 грн.

Outcome: partial