Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

11.06.2015 р. [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с. 3), який під час судового розгляду був неодноразово уточнений (а.с. 106-108, 194-196). В судове засідання позивач не зявилась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с. 197). Представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги в редакції заяви від 04.05.2016 р. (а.с. 194-196), просять: - припинити право власності [PERSON] на 1/6 частини квартири [ADDRESS]; - визнати\~ за [PERSON]\~ право власності на\~ 1/6 частини квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за 1/6 частку квартири [ADDRESS] у розмірі 131180 грн., посилаючись на ті обставини, що сторони є співвласниками квартири, яка є неподільною, що сумісне проживання є неможливим з урахуванням стану здоровя позивача та неприязних стосунків сторін, що рішенням суду від 19.06.2008 р. встановлено, що відповідач дав згоду на одержання компенсації вартості його частки. Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на ті обставини, що на цей час бажає проживати у спірній квартирі, т.я. немає іншого житла і не згоден з розміром запропонованої компенсації. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі фактичні обставини та відповідні правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності на житло, яке було видано органом приватизації 23.12.1993 р., квартира [ADDRESS] належала у рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 46-47, 49). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.06.2008 р. та додатковим рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 01.09.2008 р. було задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення вартості частки квартири, а саме: -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/6 частки квартири [ADDRESS] у розмірі 53427,5 грн.; -визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] та припинено право власності [PERSON] на зазначену частку квартири; -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/6 частки квартири [ADDRESS] у розмірі 53427,5 грн.; -визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] та припинено право власності [PERSON] на зазначену частку квартири (а.с. 89-91 об.). Копія постанови державного виконавця від 22.06.2010 р. на а.с. 92 свідчить про виконання [PERSON] вищезазначеного рішення суду та стягнення з неї на користь [PERSON] компенсації вартості 1/6 частини спірної квартири. Копія реєстраційного посвідчення, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації» 23.09.2008 р. підтверджує, що на підставі рішень суду від 19.06.2008 р. та 01.09.2008 р. за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано по 1/6 частки спірної квартири (а.с. 35, 94) і вони стали власниками по ? частці квартири. 31.10.2012 р. приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округа [PERSON] видано свідоцтво (а.с. 51), із якого слідує, що в рахунок погашення боргу [PERSON], оскільки майно не реалізовано (торги не відбулись) і стягувач [PERSON] виявив бажання залишити за собою непродане майно, що складається з 1/6 частки спірної квартири, що раніше належала [PERSON], за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частку квартири. 13.02.2013 р. [PERSON]П померла (а.с. 132). Копія спадкової справи №85/2013 на а.с. 130-187 та повідомлення державного нотаріуса на а.с. 109 свідчать про те, що єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є її донька позивач [PERSON], яка прийняла спадщину (подала заяву про прийняття спадщини і фактично зареєстрована, проживає у вказаній квартирі). Однак свідоцтво про право на спадщину на цей час не видано. Із пояснень представників позивача вбачається, що причини невидачі свідоцтва відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру та запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно про обтяження арешт нерухомого майна (а.с. 44, 96). Таким чином, на час розгляду справи зареєстровано право відповідача на 1/6 частку спірної квартири (а.с. 49 об., 51, 52), право позивача на 1/2 частку (а.с. 93), а 1/6 частка належала померлій [PERSON] і спадкоємицею цієї частки є позивач. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття із часу відкриття спадщини. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень гл. 29 ЦК України. Із постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 р. у справі №6-164 цс 12 слідує, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, а право розпорядження спадковим нерухомим майном виникає з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо 1)частка є незначною і не може були виділена в натурі; 2)річ є неподільною; 3)спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Сторони визнали, що частка, яка належить відповідачу (1/6) не може бути виділена в натурі, що спірна квартира є неподільною. Докази на а.с. 53-54, 85-91, 105, 119 свідчать, що спільне володіння та користування спірною квартирою сторонами не є можливим. При цьому цей факт відповідач визнавав, звертаючись до суду з позовом у 2008 р., і цей факт встановлено рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.06.2008 р. (а.с. 89-90). Суд приходить до висновку про задоволення позову про припинення права власності відповідача на 1/6 частку квартири, приймаючи до уваги вищенаведені обставини і те, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, який тривалий час не проживає у квартирі і станом на 2008 р. ініціював питання про виплату йому компенсації (вартості його частки). Звіт спеціаліста на а.с. 110-118 підтверджує, що ринкова вартість 1/6 частки спірної квартири складає 131180 грн. Відповідач, який не погодився з цією оцінкою, не надав будь-яких доказів відносно вартості квартири, не заявив клопотання про проведення експертизи. Квитанція на а.с. 211 свідчить про внесення позивачем розміру вартості 1/6 частки квартири на депозит. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК України, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Outcome: approved