Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

11.06.2019 позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі по 3 000 грн. щомісячно, починаючи з лютого 2019 р., посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого має сина [PERSON] , 2017 р.н. Син проживає з позивачем, при цьому відповідач з лютого 2019 р. не надає допомоги на утримання дитини. Позивач не працює у зв`язку з доглядом за дитиною, отримує допомогу при народженні, інших доходів не має. Враховуючи те, що з відповідачем не досягнуто згоди щодо виконання обов`язку по утриманню сина, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. 13.06.2019 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 09.07.2019 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким вимоги позову не визнає, посилаючись на те,що Філіп не його рідний син. 12.08.2019 р. від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. 30.08.2019 р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. У відповідності до відповіді на відзив, позивач стверджує про те, що відповідачем не надано доказів на спростування свого батьківства в судовому порядку. Ухвалою суду від 02.09.2019 р. постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене в позові. Відповідач та його представник в судовому засідання вимоги позову визнали частково, вказуючи на те, що відповідач не має матеріальної змоги сплачувати аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісячно. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.05.2019 р. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що Філіп проживає з позивачем. При цьому, з наданих до суду доказів вбачається, що відповідач приймав участь в утриманні дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Суд критично оцінює та приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Зокрема, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 3 000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. У відповідності до доказів, наявних в матеріалах справи, відповідач страждає резидуально-органічним ураженням головного мозку з легким інтелектуальним недорозвитком та емоційно-вольовими розладами. Окрім вказаного, вбачається, що відносно відповідача постановлено вирок, який станом на день розгляду справи не набрав законної сили, яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст. 121 ч. 1 КК України, та призначено покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність об`єктивних підстави, які унеможливлюють сплату відповідачем аліментів на утримання сина в розмірі 3 000 грн. щомісячно. При цьому, суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаної суми для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні. При цьому, суд враховує також те, що відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб. Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б викликали необхідність встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів на утримання дитини. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, а також часткове визнання відповідачем вимог позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 1 200 щомісячно. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Щодо часу з якого необхідно стягнути аліменти, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за десять років. Такими доказами можуть бути документи, які підтверджують звернення одного з батьків у різні органи, зокрема, у фонд зайнятості щодо розшуку місця роботи батька, за місцем роботи батька про встановлення дійсного розміру його зарплати, про оголошення розшуку, документи про одержання тимчасової державної допомоги на дитину, копія рішення про визнання батька безвісно відсутнім, копія рішення про визнання батька обмежено дієздатним у зв`язку із зловживанням ним спиртних напоїв. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а останній ухилявся від сплати коштів на утримання дитини, позивачем, у передбаченому ст. ст. 12, 81 ЦПК України порядку, суд не надано. Посилання останньої на те, що вказані обставини можуть бути підтвердженні показами свідка, суд оцінює критично, оскільки такі докази не є достатніми для встановлення обставин, передбачених ст. 191 СК України. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,4 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial