overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2009 року, актовий запис № 316. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалось, не зійшлись характерами. Просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили на адресу суду заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Таким чином, на підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 11 грудня 2009 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 316. Від даного шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Майновий спір та спір з приводу виховання дитини відсутній. Згідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що сторони примирюватись не бажають, втратили взаємні подружні стосунки, між ними виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім'ї, обоє не бажають зберігати шлюб і тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Одночасно, з урахуванням приписів ст.113 СК України, суд вважає за необхідне залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі: «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 19.01.1998р. померла його баба, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай). У шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном, проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду клопотання, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивач успадкував предмети домашнього вжитку, вступилв в управління (володіння) спадковим майном. Взяв в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за заповітом, інших спадкоємців не має, проте не має можливості оформити спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що після смерті її чоловіка [PERSON], 21 серпня 2015 року, відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки загальною площею 2,55 га. Позивачка є спадкоємцем за законом, але під час \~прийняття спадщини було встановлено, що у правовстановлюючому документі на земельні ділянки помилково записано прізвище власника [PERSON], замість [PERSON], у звязку з чим вона просить встановити факт належності Державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] Заявниця в судове засідання не зявивлась, подала заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 28 січня 1961 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП №085774 від 19 березня 2014 року (а.с.8). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ №002781, виданого на імя [PERSON], який мешкає у с. Скуносове Путивльського району, останньому належать земельні ділянки загальною площею 2,55 га, що розташовані на території Октябрської сільської ради Путивльського району (а.с.9). [PERSON] помер 21 серпня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-БП №249648 від 24 серпня 2015 року (а.с.6). Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі 14 грудня 2015 року відбулась реєстрація спадкової справи № 156/2015 спадкодавця [PERSON], який помер 21 серпня 2015 року (а.с.12). Відповідно до довідки Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області №22 від 25 вересня 2015 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав [INFO] разом з [PERSON] (а.с.11). Листом приватного нотаріуса [PERSON] №36/01-16 від 25 січня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] \~у звязку з неможливістю встановити факт належності правовстановлюючого документа на земельну ділянку спадкодавцю (а.с.16). Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру у Путивльському районі Сумської області №М-2 від 08 лютого 2015 року [PERSON] повідомлено про відсутність законних підстав для державної реєстрації земельної ділянки та видачі правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що належала [PERSON] (а.с.17). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що померлий 21 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, а отже у Державному акті на право приватної власності на землю І-СМ №002781 неправильно вказано прізвище власника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 10 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 36. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі (а.с. 10). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутність, на розірвання шлюбу погоджується (а.с. 17). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 вересня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 36 (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім'я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище, взяте при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 34. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] серії [NUMBER]. Причинами розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає та надалі буде мешкати з позивачем. Подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Фактично подружні відносини припинилися з грудня 2014 року, мешкають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення наявні в матеріалах справи. Про причини неявки відповідача суд не має відомостей. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 12 липня 2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Махарина) [PERSON] (а.с. 7). Подружжя має доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не мешкають, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 23 липня 2005 року, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що 23 липня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області актовим записом № 346 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідач проти доводів позивача щодо фактичного припинення сімейних відносин з останньою та необхідності розірвання шлюбу не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 28.09.1977р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані в м. Погребище Вінницької області по вул. Камянка, 245. Однак позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її присутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 28.09.1977р., була власницею житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані в м. Погребище Вінницької області по вул. Камянка, 245; [PERSON], як єдина спадкоємиця за законом але не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним її сестри [PERSON], яка є психічно хворою, не може розуміти значення своїх дій, потребує постійного догляду. Визнання сестри недієздатною їй необхідно для встановлення над нею опіки, тому просить призначити її опікуном сестри. В судовому засіданні заявниця доводи заяви підтримує повністю. Представник Полонської міської ради подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши докази, що є в справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що заявниця [PERSON] є сестрою [PERSON], яка страждає хронічним психічним захворюванням у виді параноїдальної шизофренії безперервного типу перебігу зі стабільним дефектом, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Виконавчий комітет Полонської міської ради вважає можливим призначити опікуном заявницю. Дані обставини встановлені з пояснень заявниці, з досліджених в суді письмових доказів паспортом заявниці [PERSON], паспортом [PERSON], довідкою лікаря-психіатра про перебування на обліку [PERSON], рішенням виконкому Полонської міської ради про надання згоди на призначення опікуном, висновком судово-психіатричної експертизи № 211 від 18 квітня 2016 року. Згідно ч.1ст.39 та ч.1 ст. 60 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що визнання [PERSON] недієздатною має для заявниці [PERSON] юридичне значення, оскільки надає їй право бути опікуном хворої сестри, здійснювати всі необхідні дії по захисту інтересів сестри.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

11 лютого 2016 року [PERSON] пред'явив вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. 16 листопада 1985 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Риба- льської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 10. Спільне жи- ття у них не склалося, з січня 2012 року шлюбні відносини фактично між ними припинено. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. За та- ких обставин, просив розірвати шлюб. Позивач та його представник - адвокат Паюл Т.І. - у судове засідання не з'явилися, позивач надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності його та представника, позовні вимоги підтримав. Відповідач двічі в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та проживання сповіщалася належним чином - поштою з повідомленням (а.с. 11,13 ). Відомостей про поважність причин її неявки суд не має і вважає, що вона не з'явилася без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, враховуючи на- явність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5) видно, що 16.11.1985 р. виконавчим комі- тетом Рибальської сільської ради Татарбунарського району Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] р. народ- ження, актовий запис № 10. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постанов- лено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє до- шлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне жи- ття подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим суд вваає, що шлюб має бути розірваний. У зв'язку з тим, що суд не має відомостей щодо визначення відповідача з приводу зміни прі- звища, вважає, що підстав для відновлення дошлюбного прізвища останньої не має. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, по- несені позивачем в сумі 551 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved