overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

10 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 28 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконкомом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 24. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд\~вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 жовтня 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 24, про що\~свідчить свідоцтво\~про шлюб(а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

10 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач матеріальної допомоги утримання дочки не надає, домовленості між позивачем та відповідачем, щодо участі останнього в утриманні дитини не досягнуто, позивач працює в МПП «Валентина» фармацевтом та отримумує заробітну плату в розмірі 3700 гривень, інших доходів не має, відповідач працює електриком в «Теплицькому відгодівельному комплексі» і отримує заробітну плату в розмірі 4000 гривень, стягнення з нього за виконавчими документи не проводиться, у звязку з чим позивач просить стягнунти з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до їх повноліття. Від позивача [PERSON], надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що 14.09.1997 сторони зареєстрували шлюбу виконавчому комітеті Бджілянської сільської ради. Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Батьками якої є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-АМ № 070877. Дочка проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Бджілянської сільської ради № 336 від 02.04.2018, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Інформації щодо поганого стану його здоровя чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач, яка працює та отримує дохід. Приймаючи до уваги, що позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоровя, є працездатний, працює, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до їх повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

10 квітня 2018 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON], яким просила розірвати шлюбу із відповідачем. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2010 року, мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач не з'явився, повідомлений належним чином. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2010 року. Подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін, залишаються проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

10 квітня 2018 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON] яким просила розірвати шлюбу із відповідачем. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2016 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач не з'явився, повідомлений належним чином. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] та [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2016 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], 29 березня 2017 народження. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін, залишаються проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

10 квітня 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.04.2018р. [PERSON], був госпіталізований до психіатричного стаціонару. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не є небезпечним для себе та оточуючих, здатен самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, а наявність у нього психічного захворювання не є підставою для його примусової госпіталізації. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

10 квітня 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.04.2018р. [PERSON], був госпіталізований до психіатричного стаціонару. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не створює небезпеку для себе та оточуючих, не є безпорадним і може самостійно задовольняти основні життєві потреби, а наявність у нього психічного захворювання не є підставою для його примусової госпіталізації. Комісія лікарів вважає, що [PERSON] не потребує лікування у психіатричному стаціонарі, а отже його госпіталізація є недоцільною. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

10 квітня 2018 року\~ ПАТ « Полтава - банк »\~ звернулося до суду з позовом\~ про стягнення з\~ [PERSON] заборгованості\~\~ за\~ кредитним\~ договором\~ від 07 березня 2008 року у загальному\~ розмірі 29 488 грн. 37 коп. та\~ судових\~ витрат, які складаються з сплати судового збору,\~ в розмірі 1 762 грн. 00 коп. В обґрунтування поданого позову позивач послався на те, що 07 березня 2008 року Полтавський акціонерний банк «Полтава - банк», правонаступником якого з 20 квітня 2011 року він являється, уклав з відповідачем кредитний договір №118/1, відповідно до якого останній отримав на споживчі цілі, зокрема, на придбання компютерної техніки, грошові\~ кошти в розмірі 10 600 грн. 00 коп., строком на 36 місяців з 07 березня 2008 року до 06 березня 2011 року, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % річних. У звязку з\~ неналежним\~ виконанням\~ умов\~ укладеного договору, у\~ відповідача станом на 27 березня 2018 року\~ утворилася заборгованість у\~ загальному розмірі 29 488 грн. 37 коп., яка\~ включає в себе заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10 600 грн. 00 коп.,\~ заборгованість\~ по відсотках, нарахованих з 07березня 2008 року по 06 березня 2011 рік, у розмірі\~ 7 288 грн. 32 коп.,\~ 3% річних за користування грошовими коштами за період з 02 квітня 2015 року по 02 квітня 2018 рік у\~ розмірі\~ 1 611 грн. 39 коп., інфляційні збитки за період з 02 квітня 2015 року по 02 квітня 2018 рік у розмірі 9 988 грн. 66 коп., яку\~ позивач разом з судовими\~ витратами, які складаються із сплати судового\~ збору в\~ розмірі 1 762 грн. 00 коп., просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року\~ позовну заяву\~ ПАТ «Полтава - банк»\~ до [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у\~ справі\~ відкрито, розгляд її ухвалено\~ проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб / а. с. 92 /. 07 травня 2018 року оголошення щодо розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження було розміщено на офіційному веб сайті судової влади України / а. с. 96 97 /. У встановлений\~ судом\~ строк\~ відповідач [PERSON] не надав відзив, відтак суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.\~ \~ Дослідивши, наявні в матеріалах справи,\~ докази в їх\~\~ сукупності\~ та\~\~ взаємозвязку,\~ суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

10 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]\~ про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 05 серпня 1995 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Крижопільським відділом реєстрації актів громадського стану. Спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, фактичні шлюбні відносини припинено, сімя перестала існувати. Тому, просить шлюб між ними розірвати. У судове засідання позивач не зявилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити . Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] встановлено, що 05 серпня 1995 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище Кришталь ) [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], укладено шлюб, який був зареєстрований Крижопільським відділом реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 51, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ№279803 від 05 серпня 1995 року\~\~(а.с. 3). Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться.\~ Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто. За нормами ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки\~\~та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.\~ Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе,\~ суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. \~\~Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сімя розпалась остаточно,\~\~ подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

10 квітня 2018 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, укладений 11 серпня 2017 року, зареєстрований Бахмутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 43. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з початку лютого 2018 року, вони машкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна не має. Вважає, що примирення між ними є недоцільним, тому просить суд шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], 11 серпня 2017 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстровано шлюб Бахмутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 43. Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити це прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що відповідач бажає залишити прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід залишити це прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 10 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого\~ 06 квітня 1985 року Роздольською\~ сільською радою\~ Первомайського району Харківській області,\~ актовий запис № 4, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені з кінця 1988 року, сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя не має неповнолітніх дітей. Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без його участі не надав, як і не надав судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України.\~ Суд,\~ вивчивши\~ позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] 1-ВЛ № 340297, виданим Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 4 (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони\~ втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно шлюбні стосунки подружжя припинило з кінця 1988 року, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити\~ інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved