Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

12.06.2017 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом. У його обґрунтування послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.06.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконала, у зв'язку із чим утворилася заборгованість за кредитом станом на 30.04.2017 року на загальну суму 13651,58 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча судом вживались необхідні заходи для повідомлення останнього про день і час розгляду справи, шляхом надсилання за зареєстрованим місцем проживання ухвали про відкриття провадження, копій документів, повісток про виклик до суду. При цьому, відповідач не подала заяву про відкладення розгляду справи, не повідомила причини неявки, в зв'язку з чим, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Як вбачається із анкети-заяви від 16.06.2014 року, підписаної відповідачкою, остання ознайомилася та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Своїм підписом вона погодилася, з тим, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 30.04.2017 року заборгованість відповідачки за цим договором становить 13651,58 грн., яка складається з наступного: 488,33 грн. - заборгованість за кредитом; 9136,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. заборгованість по комісії; 500 грн. штрафу (фіксована складова); 626,27 грн. штраф (процентна складова). П.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). В силу приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Оскільки відповідачкою не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, суд вважає, що з неї слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 488,33 грн. Що стосується вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, суд вважає, що таку слід задовольнити частково, виходячи із слідуючого. Із розрахунку, наданого позивачем видно, що процентна ставка за користування кредитом була змінена, в порядку визначеному Умовами і Правилам, а саме початкова з 16.06.2014 р. - 30%, а згодом з 01.09.2014 р. - 34,80%; 01.04.2015 р. - 43,20%. Як визначено п. 1.1.3.2.3 Умов і Правил, в права банку входить вносити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданих кредитів (кредитних лімітів), зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта. Однак, в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни (збільшення) процентної ставки за користування кредитом. В силу вимог ч.3 ст.1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що збільшення розміру процентної ставки було зроблено в односторонньому порядку, тому договір в частині зазначених змін слід визнати нікчемним, а проценти за користування кредитом слід обчислювати, виходячи із процентної ставки, яка діяла на час укладення договору, а саме 30,00%. З моменту укладення договору 16.06.2014 року по 01.09.2014 року розмір процентів, нарахованих банком за ставкою 30,00% становить 14,81 грн. (графи 9, 10 розрахунку заборгованості). З 01.09.2014 року по 30.04.2017 року (дата розрахунку) проценти за користування кредитом становлять: 972 (кількість прострочених днів) х 488,33 (залишок простроченої заборгованості) х 30,00% / 360 (кількість днів у році, яка визначена за домовленістю сторін при укладенні договору) = 395,55 грн. Щодо вимоги про стягнення штрафів суд виходить з наступного. Згідно з кредитним договором при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Відтак заявлена сума штрафу підлягає стягненню з боржника. У свою чергу, 2900 грн. нарахованої позивачем комісії, відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, стягненню не підлягають, оскільки позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу, а згідно з абз.2,3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які складаються із судового збору. При цьому суд виходить із мінімальної ставки судового збору та вважає за необхідне стягнути з відповідача 1600 грн.

Outcome: partial