Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

12.06.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23.06.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.06.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №1012. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітніх дітей сторони не можуть. В той час, як позивачу важко самостійно утримувати дітей, у зв'язку із знаходженням у скрутному матеріальному становищі, так як на даний час ніде не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Крім невеликої державної соціальної допомоги інших джерел для існування у позивача не має. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття, а також на своє утримання аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення останніх. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 23.06.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.06.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №1012, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 23.06.2012 року (а.с.7). Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 13.11.2012 року (а.с.8) та донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Вінницьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 27.08.2016 року (а.с.9). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки квартального комітету «Дмитрівський» від 08.06.2017 року №424 сторони та їхні неповнолітні діти зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Проте, як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей та на утримання позивача, на придбання продуктів, одягу, медикаментів останнім. В добровільному порядку домовитись про утримання дітей та позивача сторони не можуть. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітніх дітей та звичайні потреби дитини, скрутне матеріальне становище позивача, яка не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Окрім того, суд враховує, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, має постійний стабільний дохід, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу як неповнолітнім дітям, так і дружині, позовні вимоги визнав в повному обсязі. А тому, є всі достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Тому, витрати, понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 450,00 грн., що підтверджується квитанцією №151 від 09.06.2017 року, виданою адвокатом Павловою В.Є. (а.с.11), підлягають стягненню з відповідача у розмірі 450,00 грн. у відповідності до положень ст.88 ЦПК України. Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 640,00 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved