Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

11 червня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на період навчання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання сина. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Позивача у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України та у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2001 року, який заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2010 року було розірвано (а.с. 10). Сторони є батьками - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 липня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2010 і до досягнення дитиною повноліття. З копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що син сторін зареєстрований за адресою реєстрації позивача (а.с. 8). [PERSON] навчається в Навчально-науковому інституті права та соціальних технологій Чернігівського національного технологічного університету, що підтверджується копією листа від 15 червня 2020 року № 103/08-787 (а.с. 26). Як вбачається з довідки Навчально-наукового інституту права та соціальних технологій Чернігівського національного технологічного університету № 1026 від 28 серпня 2020 року - термін навчання з 01.09.2019 до 30.06.2023 (а.с. 46). Відповідно до частин першої, другої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із частиною першою статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною першою статті 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги закону, а також те, що син сторін [PERSON] продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на повнолітнього сина - [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Проте, суд не стягує аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як просить позивач, виходячи з такого. Мінімальний гарантований розмір аліментів, який встановлений законом і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений саме для дитини. Частиною першою статті 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки син сторін [PERSON] досяг повноліття [INFO] , а тому правовий статус дитина на нього не розповсюджується, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про це просить позивач. Крім того, суд не стягує аліменти з дня пред`явлення позову до суду, як про це просить позивач, оскільки син сторін досяг повноліття [INFO] , а тому аліменти на навчання повнолітнього мають бути стягнуті з 24 липня 2020 року, як це передбачено статтею 199 Сімейного кодексу України. Крім того, на підставі статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial