Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

12.10.2017 року позивачка звернулася в суд з позовом до Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами, розташований по вул. Центральній (Калініна) № 31 у с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області, в порядку спадкування за заповітом.після смерті матері [PERSON], яка померла 20 вересня 2012 року, Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 вересня 2012 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яким вона заповіла позивачці все належне їй майно. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. У 2013 році позивачкою була подана заява до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно довідки виконкому Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] була зареєстрована та постійно проживаала в [INFO] (Калініна) № 31 у с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області. Суспільна група до якої відноситься будинок колгоспний двір. Згідно інформаційної довідки ФОП [PERSON] спадковий будинок було побудовано в 1948 році. Процент готовності будинку 100 %. Первинна реєстрація права власності на спірний будинок не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній. Відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на спірний будинок є перепоною для оформлення позивачкою спадкових прав на нього в нотаріальній конторі. Дані обставини стали перешкодою в оформленні права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку і причиною звернення до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 06.11.2017 року з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с.49). Відповідач по справі Великодирчинська сільська рада Городнянського району Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не зявився. Сільський голова Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 16.11.2017 року № 288 з проханням розглянути справу без присутності представника сільської ради, позов [PERSON] визнають. ( а.с. 55 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 26.10.2017 року за вих. № 02-16/966 з проханням розглянути справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. ( а.с. 47). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, листом на адресу суду просила розглянути справу без її присутності(а.с.39). Згідно положень ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК Українинеявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень частини до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, а позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного. За даними паспорта громадянина України серії НК № 128493, виданого Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області 17 липня 1996 року, встановлено, що його видано [PERSON], [INFO], народилася в селі Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області (а.с.5). Судом встановлено, що 20.09.2012 року померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на все належне їй майно. (а.с.39-46) З дослідженого в судовому засіданні заповіту від 02.11.1995 року встановлено, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Заповіт складений та посвідчений 02 листопада 1995 року секретарем виконкому Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 31 ( а.с. 6 ). Після смерті [PERSON] позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася 06 березня 2013 року до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. 06.03.2013 року була заведена спадкова справа № 26/2013 до майна [PERSON] 06.03.2013 року інша дочка спадкодавця - [PERSON], як спадкоємець за законом, звернулася до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на обов'язкову частку в спадщині [PERSON] (а.с.39-46). Як встановлено з письмових доказів справи, до складу спадщини [PERSON] увійшов житловий будинок № 31 по вулиці Центральній ( Калініна ) в с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області. З довідки виконкому Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року № 403 встановлено, що в будинку №31 по вул. Центральній (Калініна) в с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області станом на 01.07.1990 року постійно була зареєстрована та постійно проживала тільки [PERSON], якій належить ціле домоволодіння з побутовими та господарськими спорудами. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року члени колгоспного двору вказана [PERSON], яка не втратила права на частку в його майні. Містяться дані про виділення для будівництва вказаного будинку земельної ділянки площею 0,25 га (а.с.10). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, та жилий будинок. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві власності. Отже, [PERSON] за життя мала у власності житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами № 31 по вул. Центральній (Калініна) в с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області. З інформаційної довідки від 12 вересня 2017 року № 489 встановлено, що право власності на будинок № 31 по вулиці Центральній (в минулому Калініна) в селі Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області не зареєстровано. Житловий будинок побудовано в 1948 році. Процент готовності житла 100%. Самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено (а.с.14). Дослідженням звіту № 076/10/017 про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості оціночна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Центральна будинок № 31 в с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області становить 37167 грн. 00 коп.(а.с.17-24). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка позбавлена можливості оформити спадщину на спірний будинок в нотаріальному порядку, оскільки право власності спадкодавця на спірний будинок не було зареєстроване за її життя. Частина 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого технічного паспорта встановлено, що житловий будинок № 31 по вул. Центральній в с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області позначений на плані: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а1-1 веранда; загальна площа будинку 88,2 кв.м., в т.ч. житлова площа 28,3 кв.м., Б-1 сарай, В-1 пригребиця, погріб з шийкою, 1 ворота і хвіртка, 2 огорожа суцільна ( а.с. 15-16). Врахувавши зібрані у справі докази та надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved