Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

11.02.2021 позивач звернувся до суду\~\~з позовом до Марківської селищної ради Марківського району Луганської області, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке за життя належало [PERSON] та складається з наступного: - права на земельну частку (пай) розміром 6,88 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. С.М.Кірова Марківського району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0053904, виданого 02 грудня 1996 року; - земельних ділянок площею 1,0345 та 6.2333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Просянської сільської ради Марківського району Луганської області паї № 391 та 446 відповідно - майнового паю колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. С.М.Кірова Марківського району Луганської області згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ЛУ № 068870. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер його дід по лінії батька [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно. На даний час оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0053904, виданого 02 грудня 1996 року та державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЛГ № 005738, 002559 від 22.08.2002 та 06.07.2002, майновий сертифікат серії ЛУ № 068870 від 10.03.2008 втрачено, залишилася лише їх фотокопіі. Через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно він не має можливості оформити спадщину у нотаріуса уже досить значний час. Отримати копії правовстановлюючих документів він також не може, оскільки з 01.01.2013 припинено посвідчення прав на землю шляхом видачі державних актів, тобто, такі правовстановлюючі документи, як зокрема, державні акти на право власності земельною ділянкою, не виготовлюються, ніким не видаються і не реєструються, проте, державні акти, видані до 01 січня 2013 року, залишаються чинними й надалі посвідчують права власності на земельні ділянки. Дід [PERSON] дітей не мав, на день смерті його батьки та рідна сестра [PERSON] - його рідна баба по лінії батька, померли, його батько та інші родичі спадщину приймати не бажають. Він же фактично прийняв її, наразі обробляє землю, проте не може її оформити належним чином. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовільнити . Представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі (а.с.72). Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи, що відповідач визнає вимоги суд вважає можливим ухвалити рішення у справі в підготовчому судовому засіданні, що узгоджується з приписами ч.3 ст.200 ЦПК України 07.04.2021 допитаний в якості свідка [PERSON] будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покзання або за відмову від їх дачі засвідчив, що його мати - [PERSON] 1932 року народження та [PERSON] були рідними братом та сестрою, іх матір`ю була [PERSON] . Він народився у 1966 році в с. Розсохувате Марківського району Луганської області, куди сім`я матері (мати, дядьки [PERSON] та [PERSON] та їх мати - баба [PERSON] ) переселилася у 1953 році з села Коханівка , Яворського району Львівської області . Тривалий час вони проживали всі разом в одному будинку. В дитинстві дядько допомагав з їх вихованням, вони завжди спілкувалися, як сім`я, тому він достименно знає, що [PERSON] та його мати [PERSON] були рідними. Коли дядько [PERSON] досяг пенсійного віку він не міг реалізувати своїх соціальних прав бо не мав ніяких документів і саме він допомагав йому зробити паспорт, звертався до архівів, РАЦСУ. 07.04.2021 допитаний в якості свідка [PERSON] будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покзання або за відмову від їх дачі засвідчив, що його мати - [PERSON] 1932 року народження та [PERSON] 1944 року народження були рідними братом та сестрою, іх матір`ю була [PERSON] 1904 року народження. Він народився у 1956 році в с. Розсохувате Марківського району Луганської області, він пам`ятає, що вони всі жили разом в одному будинку. За життя його мати - [PERSON] та дядько [PERSON] поводилися, як рідні брат та сестра. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідно них правовідносини. Позивач [PERSON] є громадянином України та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданим Марківським РВ УМВС України в Луганській області 05.05.2004 (а.с.3-4) має картку платника податків [NUMBER] . (а.с.5). З повного витягу з ДРАЦС громадян, щодо актового запису про народження [PERSON] встановлено, що він народився [INFO] в с.Коханівка Яворського району Луганської області, його матір`ю вказана [PERSON] , ці відомості внесено до реєстру 19.12.2001 на підставі рішення Марківського районного суду Луганської області від 26.11.2001 (а.с.39) [INFO] [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Просянської сільської ради Марківського району Луганської області (а.с.10). \~ \~ \~ \~ За життя [PERSON] набув: - право власності на земельні ділянки площею 1,0345 та 6.2333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Просянської сільської ради Марківського району Луганської області паї № [NUMBER] та [NUMBER] відповідно, про що свідчать державні акти на право власності на земельні ділянки серії І-ЛГ № 005738 від 22.08.2002 та V-ЛГ № 002559 від 06.07.200 (а.с.7-8) та на майновий пай колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. С.М.Кірова Марківського району Луганської області, який згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ЛУ № 068870 від 20.12.2002 в розмірі 0,18 відсотків (а.с.9) - право на земельну частку (пай) розміром 6,88 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. С.М.Кірова Марківського району Луганської області, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0053904, виданого 02 грудня 1996 року (а.с.6) Судом було задоволено клопотання позивача про витребовування доказів, щодо виявлення документів РАЦС щодо актового запису про народження [PERSON] 1932 року народження. Листами від 24.03.2021 та 29.03.2021 Державний архів Львівської області та Центральний державний історичний архів України м.Львів повідомили, щодо неможливості надання доказів черех їх відсутність та непередачу метричних книг на зберігання до архіву (а.с.62,70) 07.04.2021 допитані по справі свідки, будучи попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покзання або за відмову від їх дачі засвідчили суду, що [PERSON] 1932 року народження та [PERSON] [INFO] були рідними братом та сестрою, оскільки їх матір`ю була [PERSON] . Зі свідоцтв про народження : позивача серії [NUMBER] від 05.04.1988 (а.с.52) , батька позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 31.03.1966 (а.с.15) , повного витягу з ДРАЦС громадян, щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с.36) показань свідків встановлено, що [PERSON] [INFO] - дійсно є дідом позивача по лінії батька. Рідна баба позивача - рідна сестра [PERSON] також померла [INFO] про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Просянської сільської ради Марківського району Луганської області 06.10.2016 (а.с.10) На запит суду Марківська державна нотаріальна контора надала інформаційну довідку зі спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер, з якої встановлено, що спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.31). Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а позивач не має можливості реалізувати своє право у нотаріуса через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів та їх не можливо поновити. Вирішуючи спір суд виходить з наступного Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України) До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом (ч.1 ст.1223 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). [INFO] [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Просянської сільської ради Марківського району Луганської області (а.с.10). \~ \~ \~ \~ Спадщину після смерті [PERSON] складає : - земельні ділянки площею 1,0345 та 6.2333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Просянської сільської ради Марківського району Луганської області паї № [NUMBER] та [NUMBER] відповідно, про що свідчать державні акти на право власності на земельні ділянки серії І-ЛГ № 005738 від 22.08.2002 та V-ЛГ № 002559 від 06.07.200 (а.с.7-8); \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- майновий пай колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. С.М.Кірова Марківського району Луганської області, який згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ЛУ № 068870 від 20.12.2002 в розмірі 0,18 відсотків (а.с.9) - право на земельну частку (пай) розміром 6,88 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. С.М.Кірова Марківського району Луганської області, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0053904, виданого 02 грудня 1996 року (а.с.6) оскільки за життя [PERSON] мав права на них. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК України) За життя [PERSON] заповіту не склав, отже спадкування в даному випадку здійснюється за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.1,2 ст.1258 ЦК України). Зі свідоцтв про народження : позивача серії [NUMBER] від 05.04.1988 (а.с.52) , батька позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 31.03.1966 (а.с.15) , повного витягу з ДРАЦС громадян, щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с.36) показань свідків встановлено, що [PERSON] [INFO] - дійсно є дідом позивача по лінії батька, який помер. Марківська державна нотаріальна контора надала інформаційну довідку зі спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер, з якої встановлено, що спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.31). Тобто, позивач є спадкоємцем п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України. Інших спадкоємців немає. Позивач стверджує, що оригінали правовстановлюючих документів втрачені. Отримати копії правовстановлюючих документів він також не може, оскільки з 01.01.2013 припинено посвідчення прав на землю шляхом видачі державних актів, тобто, такі правовстановлюючі документи, як зокрема, державні акти на право власності земельною ділянкою, не виготовлюються, ніким не видаються і не реєструються, проте, державні акти, видані до 01 січня 2013 року, залишаються чинними й надалі посвідчують права власності на земельні ділянки. Дійсно з набранням чинності з 01.01.2013 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-УІ та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів. Отже, з внесенням змін до \~норм діючого чинного законодавства з 01.01.2013 припинено посвідчення прав на землю шляхом видачі державних актів, тобто, такі правовстановлюючі документи, як зокрема, державні акти, не виготовлюються, ніким не видаються і не реєструються, проте, державні акти, видані до 01 січня 2013 року, залишаються чинними й надалі посвідчують права власності на земельні ділянки чи постійного користування. Відповідно до п.3.1 Листа спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пізніше це знайшло відображення і в п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де зазначено, що з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідач визнає позов у повному обсязі, що свідчить про те, що він не має сумнівів у відповідності копій правовстановлюючих документів наданих позивачем в якості доказів, а відтак і суд не має підстав сумніватися, що вони виготовлені з оригіналів, які потім були втрачені. Інших спадкоємців, не має, що також свідчить, що оригінали не перебувають у володінні інших осіб. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved