Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

12.07.2016 року позивач звернулась в суд з цивільним позовом з уточненням до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 02.10.2012 року. Від спільного подружнього життя у них народився син, [PERSON], 2012 року народження. На протязі двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони спільного господарства не ведуть та разом не проживають . Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлений, через оголошення в газеті «Високий замок». Зважаючи на відсутність згоди позивачки, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.10.2012 року, який був зареєстрований у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 344, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 02.10.2012 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER], виданим 15.01.2013 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача, відсутність її згоди на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивачки про те, щоб залишити за нею право іменуватися дошлюбним прізвищем - «[PERSON]», є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved