Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду з дійсною заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 грудня 2015 року помер її чоловік [PERSON], [INFO], у віці 74 років, внаслідок набряку головного мозку, смерть наступила вдома - у будинку 48 по вул.Весняна, м.Горлівка. Померлий був захоронений на ділянці №3 на цвинтарі «Комсомолець». Враховуючи те, що в м.Горлівка проходить антитерористична операція та дана територія є тимчасово непідконтрольною законній українській владі, вона не має іншої законної змоги встановити факт смерті свого чоловіка, що потрібно їй для подальшої реалізації спадкових прав. Просила встановити факт смерті [PERSON]. померлого 31 грудня 2015 року. Заявник [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити за її відсутності, заяву про встановлення факту смерті задовольнити (а.с. 18, 35). Представник заінтересованої особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м.Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, в залу суду не зявився, натомість суду надана заява з проханням розглянути справу без участі представника ВДРАЦС, рішення винести згідно вимог діючого законодавства (а.с. 48). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №134656, виданого ВДРАЦС Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб 27 жовтня 2015 року (а.с. 10). Зазначене підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00016424475 від 15 березня 2016 року (а.с.32-33). Як вбачається з довідки про причину смерті до форми 106/о №14, виданої 04 січня 2016 року, [PERSON] помер 31 грудня 2015 року у віці 74 років, причиною смерті стала набряк головного мозку (а.с. 9, 38). Згідно дозволу на захоронення [PERSON] від 05 січня 2016 року та договору-замовлення №1 на організацію та проведення поховання [PERSON], зазначеного поховано на цвинтарі «Комсомолець», ділянка №3 (а.с. 8-9, 39-40). Відповідно до копії домової книги будинку 48 по вул.Весняна, Микитівського району, м.Горлівка від 11 листопада 2004 року, [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у вищевказаному будинку з 18 січня 2007 року (а.с. 12-14). Згідно з технічним паспортом на будинок 48 по вул.Весняна, Микитівського району, м.Горлівка від 07 липня 2006 року, зазначений будинок належав на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 2006 року [PERSON] (а.с.15-16). Смерть [PERSON] також підтверджується фотокартками місця поховання, на яких зображено могилу з особистими даними померлого (а.с. 42). Приписами частини 1\~статті 3 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1\~статті 234 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, які відображені в ст.257-1, 367 п.8 ЦПК України. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України\~\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15.04.2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16.09.2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Як вбачається зі змісту наказу Мінюсту від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджених Розпорядженням КМ України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року №1085-р, в м.Горлівка, відносно до положень Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року відноситься до тимчасово окупованої території України, а тому на зазначені правовідносини поширюються встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені ст. до ст.257-1, 367 п.8 ЦПК України. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Як вбачається зі змісту електронного розяснення ДРАЦС, яке було надане [PERSON] на звернення №518877 від 19 лютого 2016 року (а.с. 43-47), заявник дійсно зверталася до ДРАЦС із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] Однак, їй було відмовлено, натомість розяснено, що для проведення вказаної реєстрації, необхідно надати до Відділу документи передбачені ст. 17 ЗУ «Про акти цивільного стану», зокрема, лікарське свідоцтво про смерть форми №106/о затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. Надати такі документи заявник не має можливості,оскільки її чоловік помер на території тимчасово непідконтрольній українській владі, і лікарське свідоцтво про смерть її чоловіка та свідоцтво про його смерть не відповідають законам України. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина і заявник, як його дружина, є спадкоємцем, та для оформлення її права на спадкування після смерті чоловіка необхідно підтвердити факт його смерті, надавши свідоцтво про смерть. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від цього факту залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Заявник не має іншої можливості одержати документ в державному органі реєстрації актів цивільного стану документ (свідоцтво про смерть) , який посвідчує факт смерті її чоловіка [PERSON] Цей документ має юридичне значення для послідуючого отримання нею іншого документа про її спадкові права. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, оскільки досліджені судом докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. ст. 257-1, 367 п.8.ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved