Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

11 травня 2016 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом в якому просив в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,2597 га розташовану на території Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області в с. Феськи Золочівського району Харківської області, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлій на підставі державного акту серії [NUMBER]. Свої вимоги мотивував тим, що його матері [PERSON] за життя належала земельна ділянка на підставі вказаного державного акту, проте після смерті матері оригінал державного акту серед спадкового майна не було віднайдено, видача дублікату неможлива, через що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину, в зв'язку з чим він змушений був звернутися до суду, своєчасно не звернувся до нотаріуса через перебування у місцях позбавлення волі на час смерті матері, а згодом через відсутність паспорту. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав з наведених мотивів, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог, розгляд справи за відсутності їхнього представника. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. На підставі розпорядження Золочівської районної державної адміністрації від 21 квітня 2004 року №150 [PERSON], що проживала у с. Першотравневе Золочівського району Харківської області було передано у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,2597 га кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області, що підтверджується копією відповідного державного акту на право на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30 червня 2004 року. [INFO] у віці 72 років померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №05, та Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області 17 січня 2011 року видане відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. За інформацією Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 22 квітня 2016 року вих. №02-25/263 [PERSON], на момент смерті матері [PERSON], був зареєстрований з нею за адресою [ADDRESS], інших зареєстрованих осіб не було. Постановою нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 18 лютого 2016 року Борисенко К.В. відмовлено у вчинені нотаріальної дії [PERSON] по видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] померлої [INFO], з мотивів відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. За інформацією Золочівської нотаріальної контори Харківської області від 16.11.2016 року вих. №2261/01-16 після смерті [PERSON], цією ж нотконторою було заведено спадкову справу №255/2015, 24 вересня 2015 року до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся син [PERSON]. Більше заяв про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. З копії довідки про звільнення серії ХАР №01299 вбачається, що [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі з 09 жовтня 2007 року по 28 грудня 2012 року. [PERSON] [INFO] 09 вересня 2015 року отримав паспорт громадянина України серії [NUMBER]. Статті 1217,1218, 1225, 1233 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України встановлює умови прийняття спадщини, так спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статті 1269, 1270 ЦК України обумовлюють порядок та строки прийняття спадщини за законом, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, так якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 4.15 Глави 10, Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За таких обставин суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, до складу спадкового майна в тому числі входить спірна земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 30 червня 2004 року, оригінал якого втрачено. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] відповідно до положень ст.ст. 1217,1218, 1233, 1271 ЦК України. Враховуючи, що на момент смерті матері позивач перебував у місцях позбавлення волі, він пропустив 6 місячний строк передбачений ст. 1269 ЦК України звернення до нотаріальної контори. Проте суд вважає наведені позивачем причини поважними в розумінні положень ст.1272 ЦК України, так як звільнившись він звернувся до нотаріальної контори одразу після отримання паспорту громадянина України, що міг встановити його особу при зверненні до нотаріальної контори. Враховуючи, що нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів відсутності правовстановлюючого документі, а не з мотивів пропуску строку на прийняття спадщини, а позивачем в позові наведено поважні причини проте окремої вимоги про поновлення строку не заявлено, суд доходячи висновку про поважність причин пропуску, захищає права позивача у обраний ним спосіб, шляхом визнання права власності, що відповідає допущеному порушенню - відмові у вчинені нотаріальної дії з мотивів відсутності правовстановлюючого документу. Відтак позивач, як спадкоємець, за законом першої черги, як такий, що відповідно до положень ст.ст. 1270, 1272 ЦК України прийняв спадщину та набув у власність спадкове майно - спірну земельну ділянку відповідно до положень ст. 1225 ЦК України, проте за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу позбавлений можливості здійснити нотаріальне оформлення спадщини, в зв'язку з чим право позивача має бути захищено у обраний ним спосіб, шляхом визнання права власності.

Outcome: approved