Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

10.12.2019р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.№3-6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.01.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено у підготовче засідання (а.с.№15). Підготовче засідання у справі проведено 24.02.2020р. відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України (а.с.№26). Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 12.07.2008р. у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 462. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки остаточно припинені між сторонами з червня 2019р. Причиною припинення стали різні погляди на ведення господарства та виховання дитини, через що виникали постійні конфлікти. Намагання сторін зберегти сімейні стосунки не мали успіху. Сторони проживають окремо не підтримують жодних шлюбних стосунків. Дитина проживає з позивачкою та спорів про місце проживання дитини між сторонами немає. Вважає, що родина розпалася остаточно та не може бути відновлена. Позивачка у судове засідання 30.03.2020р. не з`явилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, шлюб розірвати та винести по справі заочне рішення, розглянувши справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON] (а.с.№38). Відповідач в підготовче засідання, яке було призначено на 24.02.2020р., і в судове засідання на 30.03.2020р. двічі поспіль не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем перебування. Про те до суду повернулися конверти з судовими повстками, які були надіслані відповідачу, з відмітками «повертається за закінченням терміну зберігання (а.с.№30-34, 40, 41). Крім того, про дату підготовчого засідання 24.02.2020р. та про дату судового засідання на 30.03.2020р., відповідач повідомлявся шляхом надіслання SMS-повідомлення, про що матеріали справи містять довідки про доставку SMS-повідомлення (а.с.№22, 36) та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача у судове засідання (а.с. № 18, 37). Отже відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дати розгляду справи і про причини неявки суд не сповістив, так само, як і не надав відзив на позовну заяву. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 12.07.2008р. сторони зареєстрували шлюб в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 462 (а.с.№7). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. №8). Позивачка по тексту позову до суду зазначила, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на ведення господарства та виховання дитини, через що виникали постійні конфлікти, що в подальшому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка у позові зазначала, що вони з відповідачем припинили шлюбно-сімейні відносини з червня 2019р., між сторонами з цього часу припинені усі сімейні відносини, дитина залишається проживати з матір`ю, спору з приводу проживання дитини немає. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по справі припинені, зі слів позивачки, з червня 2019р., і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач не надав заперечень проти розірвання шлюбу, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.(а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved