Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

10.09.2019 в суд подано зазначений позов з таким обґрунтуванням вимог. Позивач на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області (справа № 302/126/15-ц) сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , 2014 р.н., в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, - на користь відповідачки. Позивач раніше мав постійну роботу та стабільний заробіток. Однак на даний час у зв`язку із одруженням його матеріальний стан погіршився, бо від нового шлюбу народилось двоє дітей ( 2017 і 2020 року народження). Батьки позивача є пенсіонерами та особами з інвалідністю 2-ї, 3-ї групи (розмір пенсії становить 2200 грн). Позивач працює в Республіці Польща, його заробіток є нестабільним, мінливим, позивач офіційно не працевлаштований. На виконання судового рішення позивач щомісячно сплачує відповідачці біля 3000 грн, бо розмір аліментів визначається державною виконавчою службою із розміру середньої заробітної плати в Івано-Франківській області (станом на липень 2019 від суми 9499 грн розмір аліментів становив 3166 грн). такий розмір аліментів позивач вважає для нього непосильним з урахуванням кількості утриманців (дітей та того, що дружина працю по необхідності догляду за новонародженою дитиною). Позивач, покликаючись на положення статей 181,182,192 Сімейного кодексу України просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , який проживає з відповідачкою і визначити йому до сплати новий розмір аліментів 1/5 частину з усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законом. Представник позивача позовні вимоги підтримав, а також заперечив стягнення з позивача судових витрат у виді правничої допомоги, обґрунтовуючи це надмірною вартістю послуг адвоката за зазначеними в попередньому розрахунку видами, зазначивши, що держава оплачує адвокатам такі послуги дешевше, а саме 1200 грн за складання відзиву на позов. Представник позивача також звернув увагу суду, що відповідачка не надала акту виконаних робіт та підтвердження оплати послуг своєму представнику. Відповідачка та її представник з аперечили позовні вимоги повністю на основі обґрунтувань, наданих у відзиві на позов, зокрема таким. Позивач фактично працює в Польщі з часу, що передував первісному зверненню відповідачки до суду з позовом про стягнення аліментів та ухвалення рішення суду, тобто з 2015 року. Позивач також тоді покликався на відсутність можливості офіційно працевлаштуватись в Польщі. На даний час позивач постійно мешкає в Польщі і не надав підтверджень, що він утримує непрацездатних батьків. Позивач є здоровою та працездатною особою, не перебуває на обліку безробітних осіб, його дружина, громадянка Польщі ймовірно має постійне місце праці і ним не подано жодного доказу про неможливість нею утримувати їх спільних дітей, про відсутність коштів та тяжкість майнового стану. Натомість неповнолітній син сторін [PERSON] , 2014 р.н., проживає з відповідачкою і має вроджену ваду серця та потребує операції. Позивач знає про це, однак не надає додаткових коштів у зв`язку з необхідністю періодичного медичного обстеження дитини в медичних спеціалізованих закладах у м. Львів та м. Київ, не бере участі у витратах на поїздки матері і дитини до цих закладів, не цікавиться взагалі цими витратами. Натомість майновий стан відповідачки погіршився, бо вона змушена доглядати постійно хвору малолітню дитину за місцем проживання і не може працевлаштуватися за місцем проживання, в тому числі через відсутність роботи, яка б давала можливість поєднувати працю і догляд за сином. Відповідачка вважає, що розмір аліментів, який становить на час розгляду справи 3000 грн щомісячно, не має підстав зменшувати, бо таке відповідатиме забезпечення дотримання прав дитини. Судом установлено такі обставини на основі поданих у справу сторонами доказів. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.03.2015 (справа № 302/126/15-ц ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.01.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Сторони розірвали шлюб на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.06.2016 (справа № 302/503/16-ц). 26.01.2019 позивач зареєстрував новий шлюб із [PERSON] , [INFO] , в м.Озімек Республіка Польща. Від цього шлюбу в позивача народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , реєстрація народження дітей здійсненна уповноваженими органами в Республіці Польща. Відповідачка [PERSON] проживає з малолітнім сином [PERSON] , 2014 р.н., в [ADDRESS] в житловому будинку батьків загальною площею 40 кв.м та займається особистим селянським господарством, соціальної допомоги не отримує, проживає у тяжких матеріально-побутових умовах. Малолітній син сторін [PERSON] , 2014 р.н. має захворювання - вроджену ваду серця і за висновком лікарів потребує постійного періодичного обстеження не рідше одного разу на рік в спеціалізованій медичній установі, а також постійного медичного спостереження за місцем проживання. Встановлені обставини підтверджені належними письмовими документами (рішеннями судів, які набрали законної сили, актами цивільного стану, довідкою та актом з Присліпської сільської ради, медичними довідками та висновками). Оцінивши встановлені обставини, зміст позову та відзиву на позов, доводи сторін та їх представників, суд дійшов такого висновку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статі 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку(доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, законодавством передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. З обставин справи видно, що в позивача після присудження до стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] дійсно змінився сімейний стан, бо він уклав новий шлюб, від якого народилося двоє дітей, які є малолітніми. Однак позивач не надав у справу жодного доказу, що в нього змінився майновий стан у зв`язку з цим. Позивач, як під час винесення рішення суду про присудження аліментів на утримання сина [PERSON] перебував на заробітках за кордоном України, так і на час розгляду справи зазначив, що заробляє в Республіці Польща. Натомість позивач не повідомив суду яким є його розмір середнього місячного доходу і за який період та не подав про жодного доказу. Позивач також не надав докази щодо тяжкості майнового стану його нової сім`ї. Відповідачка надала суду докази, що вона не працює і доглядає малолітнього сина, який хворіє та потребує систематичного медичного обстеження і специфічного догляду. Отже, майновий стан відповідачки не покращився, а позивача не погіршився з часу присудження аліментів за рішенням суду, що є предметом судового розгляду для цілей зміни розміру аліментів. У матеріалах справи є докази про те, що позивач спроможний сплачувати визначений судом розмір аліментів (заборгованості не має). Цей розмір аліментів (3000 грн щомісячно станом на час розгляду справи) суттєво не відрізняється від мінімального рекомендованого законом розміру аліментів на утримання однієї дитини, тобто від 100% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (станом на 01.01.2020 для дітей до 6 років - 1779 грн). Конвенція ООН про права дитини 1989 р., ратифікована Україною передбачає, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Доводи представника позивача, що відповідачка не зверталась до позивача з вимогою додатково понести витрати на лікування сина і не пред`являла для цього необхідних або витрачених сум, суд відхиляє, бо хірургічне медичне лікування за поданими в справу висновками відтерміноване, а дитина станом на час розгляду справи потребує тільки періодичного медичного обстеження та систематичного контролю, тобто не має потреби у значних додаткових одноразових витратах (стаття 185 СК України). Суд вважає, що позивач не довів обставин про погіршення свого майнового стану належними доказами. Натомість відповідачка запереченнями та поданими доказами і обґрунтуванням позиції спростувала позовні вимоги. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору не підлягають поверненню, бо в позові відмовлено повністю. Судові витрати, заявлені до повернення відповідачкою щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу не підлягають вирішенню за цим рішенням суду з огляду на таке. Сторона відповідача до відзиву на позов додала письмовий попередній розрахунок цих витрат на загальну суму 8664,5 грн. Представник позивача ці витрати заперечив, покликаючись на відсутність підтвердження про їх сплату, а також з підстав їх надмірного розміру. В судових дебатах сторона відповідача заявила, що підтвердження про сплату цих витрат буде надано в справу після винесення судового рішення в порядку та строки, передбачені ЦПК України. Отже, вирішення цих витрат є передчасним і це питання може бути вирішено судом відповідно до положень ч.8 статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed