Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

10.09.2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області та просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] в наступних частках: - за [PERSON] на 1/6 частку, в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , що помер [INFO] та на 2/3 частки, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] ; - за [PERSON] на 1/6 частку, в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , що помер [INFO] . При цьому вони посилаються на те, що їх батькам [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] , померлій [INFO] , належав вищезазначений будинок, як членам робочого двору. Після смерті батька, мати та вони позивачки успадкували частку батька в житловому будинку в рівних частках, кожна по 1/6 частці, а після смерті матері позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Іншій спадкоємець [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини у встановлені законом строки. Однак постановами приватного нотаріуса їм обом було відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька та матері, через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, тому вони вимушені звернутися до суду. Позивачки [PERSON] та [PERSON] до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] на праві власності належав до суспільної групи робочий двір, тобто було спільним майном подружжя: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 493 від 09.07.2020 року, виданою виконавчим комітетом Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області про склад і тип двору (а.с.21). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В свою чергу, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. Тому кожному члену робочого двору належить по 1/2 частині житлового будинку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.07.2005 року, виданого Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису про смерть №34 від 01.07.2005 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.16). Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно, у тому числі на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Спадкоємцями померлого є: - його дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Новоєлизаветівською сільською радою Ширяївського району на підставі актового запису №19 від 05.11.1971 року (а.с.18); - дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №38 від 10.04.1978 року (а.с.13) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 03 від 05.02.1998 року (а.с.14); - дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №65 від 10.07.1983 року (а.с.11) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 10 від 18.12.2004 року (а.с.15); які є спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України та прийняли спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою № 493 від 08.09.2020 року, виданою виконавчим комітетом Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області про склад і тип двору (а.с.19). Тому спадщина між спадкоємцями розподілилася порівну, по 1/6 частці за кожним, загальна частка [PERSON] склала 1/2 + 1/6 = 2/3. Після цього відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису про смерть №25 від 10.01.2014 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.17). Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно, у тому числі на 2/3 частини вищезазначеного житлового будинку. Спадкоємцем померлої є її дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №38 від 10.04.1978 року (а.с.13) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 03 від 05.02.1998 року (а.с.14). Вона є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою № 495 від 09.07.2020 року, виданою виконавчим комітетом Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області про склад і тип двору (а.с.20). Інші спадкоємці [PERSON] , її дочки [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, що підтверджується їх заявами від 24.05.2014 року, тобто в сроки встановлені законодавством. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] не має, що також підтверджується матеріалами спадкових справ №61/2014 від 24.05.2014 року та 152/2020 від 21.08.2020 року, заведених приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. Постановами приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. № 492/02.31 від 30.06.2020 року та №672/02.31 від 27.08.2020 року, позивачкам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок за померлими (а.с.26,27). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved