Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

12 вересня 2016 року до суду звернувся представник Сушніської сільської ради Радехівського району із заявою, відповідно до вимог якої просить передати безхазяйне нерухоме майно - гідротехнічні споруди, зокрема низьконапірну земляну греблю трапецієподібної форми, водовипускну та водонапускну споруди у власність територіальної громади с.Сушно Радехівського району. В обґрунтування вимог сільський голова с.Сушно посилається на обставини, що по [ADDRESS] знаходиться безхазяйне нерухоме майно - гідротехнічні споруди. 20.07.2015 року у відповідності до рішення Сушнівської сільської ради Радехівського району від 16.02.2015 року та технічного паспорта серії [NUMBER], 05.05.2015 року видного Червоноградським МБТІ, зазначені гідротехнічні споруди було взято на облік Реєстраційною службою Радехівського районного управління юстиції Львівської області. У подальшому, 24.07.2015 року Сушнівською сільською радою у газету «Народна справа» було подано оголошення про взяття на облік безхазяйного майна (гідроспоруд) і таке, 09.10.2015 року актом Радехівської РДА надано на зберігання та подальшу експлуатацію [PERSON]. Із посиланням на норми матеріального права, зазначає, що безхазяйне нерухоме майно (гідротехнічні споруди) є таким, що не мають власника та просить останні передати у власність територіальної громади с.Сушно Радехівського району. У судовому засіданні представник Сушнівської сільської ради вимоги підтримала та виклала свої обґрунтування аналогічно, зазначеним у заяві (а.с.2). Окрім цього, сільський голова додаткового наголосила, що земельна ділянка, на території якої знаходиться безхазяйне нерухоме майно, перебуває у віданні Сушнівської сільської ради. Також, представник позивача за первісним позовом, вимоги зустрічного позову заперечила та в обґрунтування таких пояснила, що дві будівлі, які відповідно до договору дарування перебувають у власності [PERSON], розташовані на тій же земельній ділянці, що і гідроспоруди. Гідроспоруди, на які має намір набути право власності [PERSON] та нерухоме майно, що просить сільська рада передати у власність громади, це одне і те ж нерухоме майно. Стан безхазяйного нерухомого майна (гідроспоруд) у 2015 році був вкрай аварійний і потребував негайного ремонту, а у противному ж випадку, існував ризик розмиву дамби та підтоплення будівель села Сушно, що розташовані неподалік. На даний час, на місці старих гідроспоруд, фактично збудовано нові, однак хто такі відновив, їй не відомо. Крім цього пояснила, що зведені споруди прав та інтересів суміжних землекористувачів не порушують. У цілому, вимоги щодо передачі майна територіальній громаді - просить задоволити, відмовивши при цьому у задоволені вимог за зустрічним позовом. [PERSON], на виконання своїх процесуальних прав, що кореспондує вимогам викладеним у статтях 31 та 123 ЦПК України, звернулася до суду із зустрічним позовом, відповідно до вимог якого, просить визнати за нею право власності на гідротехнічні споруди, що розташовані по вулиці [ADDRESS], як на самочинно збудовані. В обґрунтування вимог зазначає, що вимоги первісного позову порушують її права. Так, на праві приватної власності їй належать дві будівлі, зокрема - цегляний рибацький будинок площею 96,3 кв.м, зазначений за планом земельної ділянки літерою «А-1» та бетонний склад комбікормів, площею 350 кв.м, зазначений за планом земельної ділянки літерою «Б-1» і такі розташовані по [ADDRESS]. Тобто, зазначене будинковолодіння позивачки розташоване у безпосередній близькості до гідротехнічних споруд, у склад яких увійшли водонапускна та водовипускна споруди, а також споруда греблі. Дані гідроспоруди знаходилися у аварійному стані і, відповідно відсутність можливості контролювати рівень води у ставку, несло загрозу затоплення і пошкодженню належного їй нерухомого майна. Таким чином, з метою забезпечення збереження свого майна, [PERSON] розпочала роботи із будівництва гідроспоруд, оскільки старі фактично відновленню не підлягали. Без знання відповідних вимог закону, будівництво водонапускної та водовипускної споруд, а також споруди греблі, вона здійснила не отримавши на такі роботи належного дозволу та не розробивши відповідної документації. Відповідно, наведене вище та відсутність у ініціатора звернення до суду дозвільних документів на будівництво нерухомого майна, унеможливлює позивачці (за зустрічним позовом) у позасудовому порядку захистити свої майнові права, які порушуються органом місцевого самоврядування шляхом звернення до суду із вимогою передати територіальній громаді майно, яке по праву належить їй. Представник позивача за зустрічним позовом первісні позовні вимоги категорично заперечив, а вимоги його довірительки просить задоволити. Викладаючи свою позицію щодо заперечень та обґрунтувань зустрічного позову, зазначає, що [PERSON] набула право власності на цегляний рибацький будинок та бетонний склад комбікормів відповідно до договору дарування у липні 2014 року. Зазначеним правочином було констатовано, що подароване їй майно розташоване на земельній ділянці по [ADDRESS]. Дві належні їй будівлі фактично розташовані на земельній ділянці, на якій знаходилися гідроспоруди, за допомогою яких утримувався рівень води у розташованому поблизу ставку. Через незначний проміжок часу після набуття власності на будівлі, його довірителька зауважила, що наявними на той час гідроспорудами неможливо контролювати рівень води у ставку і при цьому існувала реальна загроза прориву дамби, що могло спричинити не лише знищення її майна, а й підтоплення будівель села. Осіб юридичних, чи фізичних, які б взяли на себе відповідальність за відновлення належного стану гідроспоруд, [PERSON] не відшукала, а тому була вимушена прийняти рішення своїми силами збудувати нові споруди, які мали б вплинути на збереження її майна. Після того, як нею (позивачкою) було завершено будівництво гідроспоруд, спроба особи здійснити державну реєстрацію таких у встановленому законом порядку не дала бажаних результатів, оскільки зведення нерухомого майна було проведено без попереднього виготовлення відповідної технічної документації. Також представник відповідачки наголошує, що передача нерухомого майна у власність територіальної громади грубо порушує права його довірительки, оскільки відповідно до вимог закону громаді може бути передане майно лише безхазяйне або власник якого невідомий. Відповідачка ж за первісним позовом на протязі значного періоду 2016 року здійснювала будівництво споруд і при цьому ніхто із заінтересованих осіб, в тому числі і представників органу місцевого самоврядування, не ставив до неї вимоги, що її дії містять ознаки протиправності. Більше того, вважає, що збудувавши надійні гідроспоруди, [PERSON] тим самим створила безпечні умови не лише для свого майна, а й для власників житлових будинків с.Сушно, що розташовані у безпосередній близькості до ставка, рівень води у якому на даний час можна надійно регулювати за рахунок самочинних зведених споруд. Вимоги за зустрічним позовом просить задоволити. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідачки, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а вимоги за зустрічним - задоволити, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено і не заперечено сторонами, що по [ADDRESS] розташовані споруди: низьконапірна земляна гребля, водовипускна та водовипускна споруди і технічні характеристики таких зазначені у відповідних паспортах, виконаних КП ЛОР «Червонодградське МБТІ» (а.с.4-8, 10-13, 15-18). Маючи намір в подальшому набути право власності на спірні гідроспоруди, як на безхазяйну річ, шляхом їх передачі територіальній громаді, на підставі рішення Сушнівської сільської ради №2 від 16.02.2015 року, відповідно до вимог ст.335 ЦК України, Реєстраційною службою Радехівського районного управління юстиції Львівської області було взято на облік безхазяйне нерухоме майно, зокрема споруду греблі поз.1, водовипускну споруду поз.2, водонапускну споруду поз.3 та з цього приводу зроблено оголошення у друкованих засобах масової інформації (а.с.9.14,19,3). Проте, на думку суду, висновок Сушнівської сільської ради Радехівського району щодо статусу споруди греблі та водонапускної і водвипускної споруд, що розташовані [ADDRESS], в частині віднесення їх до безхазяйних нерухомих речей, є передчасним і без обґрунтувань належними доказами. Як вбачається із договору дарування домоволодіння, посвідченого 22.07.2014 року приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області (у подальшому Договір), [PERSON] прийняла в дар цегляний рибацький будинок та бетонний склад комбікормів, що розташовані у [ADDRESS] (а.с.70), здійснивши при цьому реєстрацію права власності на зазначене майно у встановленому законом порядку (а.с.69). Піддавши аналізу умови зазначеного вище договору, суд констатує, що у такому зазначено одну і ту ж адресу розташування подарованого майна, із спірними гідроспорудами. Більше того, у п.1 Договору, окрім іншого вказано, що «Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, загальною площею 70,1535 га, що … має кадастровий номер [NUMBER]» (а.с.70). Тобто, із врахуванням технічних даних споруд, які із позиції позивача за первісним позовом є об'єктом передачі територіальній громаді та їхнього місця розташування, а також знаходження належного на праві власності майна [PERSON] (а.с.5,11.16), суд приходить до переконання, що такі в цілому розташовані на одній і ті й же земельній ділянці. Дані обставини визнані сторонами і доказуванню не підлягають (ч.1 ст.61 УПК України). Логічними і беззаперечно зрозумілими є дії [PERSON] (відповідача за первісним позовом), яка з метою збереження належного їй мана, що як було зазначено вище, перебуває на одній і ті й же земельній ділянці, відповідно, із повною втратою придатності гідроспоруд виконувати свої функції, таке могло потягнути за собою і пошкодження рибацького будинку та складу, у серпні поточного року здійснила будівельні роботи, збудувавши при цьому фактично нові гідроспоруди на місці старих (а.с.40-68). Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків - зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. За змістом ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Так, судом встановлено, що споруда греблі позиція 1, водовипускна споруда позиція 2 та водонапускна споруда позиція 3, по [ADDRESS], хоча і зведені без належного на це дозволу, однак такі можливо надійно і безпечно експлуатувати (а.с.71-73), тобто суд вважає, що конструктивні елементи в цілому придатні до експлуатації, відповідно порушень державних будівельних норм, стандартів і правил не виявлено. Таким чином, із врахуванням вищенаведеного та рекомендацій, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» №6 від 30.03.2012 року, на підставі аналізу представлених суду доказів щодо розташування споруд та позиції органу місцевого самоврядування, викладеної у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що самовільно зведені гідроспоруди не порушують прав суміжних землекористувачів чи прав інших осіб, в тому числі і сільської ради, а тому суд вважає вимогу [PERSON] правомірною, відтак наявні підстави для задоволення обґрунтованого зустрічного позову в повному обсязі. Із врахуванням заяви представника позивача та в розумінні ст.88 ЦПК України, суд вважає за недоцільне здійснювати розподіл судових витрат

Outcome: dismissed