Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

12.02.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно у твердій грошовій сумі по 1000 гривень з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з відповідачем по справі спільно не проживають, дитина постійно проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання допомоги в утриманні дитини в добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні вимоги визнали частково, суду повідомили, що має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, сумісно проживали до розірвання шлюбу та надавав матеріальну допомогу постійно, останній місяць позивачка забрала дитину та переїхала до м.Києва, перешкоджаючи у спілкуванні з дитиною. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, та наданих сторонами доказів, позов підлягає частковому задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19.11.2015 року, що набрало чинності 24.04.2016 року у відповідності до ухвали суду апеляційної інстанції. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у справі на даний час працює менеджером товариства з обмеженою відповідальністю Житомирський мясокомбінат, що знаходиться за адресою: 10025, м.Житомир, вул.Сергія Параджанова, 127, та отримує заробітну плату. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень задоволенню не підлягають, оскільки відсутні будь-які обставини, зазначені в ч.1 ст.184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. На підтвердження розміру інших доходів відповідача, крім заробітної плати, жодних доказів не надано. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, однак факт не проживання позивача з сімєю до розірвання шлюбу спростовується наданими ним доказами, зокрема письмовими поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON], протоколом засідання органу опіки та піклування, тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти з моменту набрання чинності рішення про розірвання шлюбу. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.ст.182, 184 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, наявності постійного місця роботи відповідача, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у розмірі ? частки від усіх видів заробітку відповідача, проте не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей цього віку, з моменту набрання чинності рішення про розірвання шлюбу, а саме 24.04.2016 року, і до досягненням дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 551 гривні 20 копійок. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial