Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

10.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, просить суд: змінити розмір аліментів, стягнутих рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2010 року по справі № 2-2367/10 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну житину на розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не нижче 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, тобто до 05.09.2020 року; стягнути [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не нижче 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, тобто до 16.01.2026 року, вказуючи, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2010 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового віку для дитини відповідного віку. На даний час у неї змінився матеріальний стан, погіршилося матеріальне становище у сім`ї, в неї немає достатньо доходів, щоб утримувати сім`ю, діти дорослішають, витрати по їх утриманню ростуть, суттєво подорожчали продукти харчування, одяг, ліки, виросли комунальні платежі, змінився прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, виросла мінімальна заробітна плата, а відповідач сплачує аліменти на утримання дітей у розмір 940 грн. на двох, тобто по 470 грн. на дитину, в той час як є працездатним, займається виготовленням, доставкою та монтажем металопластикових вікон, дверей, має достатній заробіток. На підставі вищевикладеного вона і вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно 19.04.2010 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення по справі № 2-2367/10, яким стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 25.01.2010 року і до повноліття сина [PERSON], [INFO], а після цього з 04.09.2020 року стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмір ? частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття [PERSON], тобто до 15.01.2026 року. /л.с.10/. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, яка є обов'язковою для всіх судів України за приписами ст. 360-7 ЦПК України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). [PERSON] Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», встановлено з 01.05.2017 прожитковий мінімум дітей віком з 6 років - 1777 грн. У відповідності до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що платник аліментів [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей, та за рішенням суду від 19.04.2010 року виходячи із приписів ч.5 ст.183 СК України, він сплачує на двох дітей одну третину заробітку (доходу) платника аліментів, яка станом на сьогоднішній день є менше, передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, що визначений як не менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та враховуючи те, що матеріальний стан позивачки після винесення рішення суду від 19.04.2010 року значно змінився, рівень життя станом на 2017 рік суттєво різниться з рівнем життя 2010 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів.

Outcome: approved