Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

11 квітня 2018 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить шлюб укладений між ним та відповідачем розірвати, спільного сина [PERSON], [INFO], залишити на вихованні відповідачки до його повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 09.08.2008 року він перебуває з відповідачем у офіційному шлюбі, від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей. В судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду направив заяву в якій зазначив, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без його участі. Відповідач, в судове засідання не зявилася, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 09.08.2008 року, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області серії 1-ОК № 067761, актовий запис № 75. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 115363, актовий запис № 19. З пояснень позивача вбачається, що спільне життя з відповідачем не склалося та можливості зберегти сімю не має. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, неодноразові спроби зберегти сім'ю не дали свого результату, а тому зберегти сім'ю не надається можливим. Таким чином, у відповідності до положень ст.\~111\~та ч. 2 ст.\~112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач в своїй заяві зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Таким чином, суд, дослідивши письмові докази, враховуючи думку сторін, вважає за необхідне [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з позивачем. Крім того,\~стаття 113 СК України\~встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй прізвище «Мельниченко». Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України. Позивач в позовній заяві просить судові витрати лишити за позивачем. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved