Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

10 серпня 2015 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву мотивує тим, що в індивідуальній відомості про застраховану особу, допущено помилку у написанні її «по-батькові», замість «[PERSON]» записано «[PERSON]», що ставить під сумнів факт належності їй вищевказаної відомості, записи в якій мають значення для зарахування трудового стажу при призначенні пенсії. У зв'язку з чим, просить встановити факт належності їй індивідуальної відомості про застраховану особу виданої на ім'я «[PERSON]» як правовстановлюючого документу. Заявник подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, вказав, що не заперечує щодо встановлення належності [PERSON] індивідуальної відомості про застраховану особу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до вищевказаного листа ВСУ, суд, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК може встановлювати факти належності особі документів, зокрема, індивідуальної відомості про застраховану особу чи іншого документа, що зараховує трудовий стаж. У судовому засіданні було встановлено, що 21 липня 2015 року була сформована та видана [PERSON] індивідуальна відомость про застраховану особу, за номером облікової картки [NUMBER]. При цьому у останній, при заповненні, було допущено помилку: по батькові записано «[PERSON]» замість «[PERSON]», у зв'язку з чим, у заявника виникли труднощі при оформленні пенсії за віком. Факт належності [PERSON], [INFO], індивідуальної відомості про застраховану особу, виданої на ім'я «[PERSON]», підтверджується копією паспорта (а.с.9); копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.11); копією трудової книжки [NUMBER](а.с. 6). Тому, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved