Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

11 листопада 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» ДМР з позовом до [PERSON] про примусове виконання обовязку в натурі. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є споживачем послуг централізованого постачання та водовідведення за адресою пр. Кірова, 117 у м. Дніпропетровську. Представником позивача був здійснений вихід за вказаною адресою з метою проведення обстеження стану водопровідних мереж відповідача, якого до водопровідних пристроїв та обладнання допущено не було. За даним фактом був складений акт №049162 від 01 жовтня 2015 року з приписом виконання обовязку відповідачем по забезпечення доступу уповноважених представників «Дніпроводоканалу» до обєкту водокористування протягом 10 днів до 20 жовтня 2015 року. Акт був направлений поштою на адресу відповідача для виконання. Відповідачем обовязку вказаного в акті виконано не було. У звязку з чим позивач просить суд зобовязати відповідача примусово виконати в натурі обовязок по наданню доступу представників позивача за службовим посвідченням до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання на обєкти водокористування за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 117, та стягнути з відповідача судовий збір по справі. (а.с.2-4) В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовові заперечував, зазначав, що ніяких договорів з позивачем не укладав, жодним чином не перешкоджав доступу представникам позивача до обєкту. Також пояснив, що вказаним приміщенням він не користується, оскільки не має до нього доступу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2014 року (справа №203/682/14-ц) за позовом КП «Дніпроводоканал» ДМР до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання і водовідведення, було встановлено, що [PERSON] є співвласником приміщення розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 117. Другим співвласником приміщення був [PERSON], який помер 06 серпня 2010 року. За вказаною адресою позивач від липня 2002 року за заявою власників приміщення надає послуги з водопостачання та водовідведення. Вказане рішення 01 жовтня 2014 року набрало законної сили. (а.с.7) Згідно абонентської картки лицьовий рахунок №9704 від 15 липня 2002 року [PERSON] та [PERSON] є водокористувачами обєкту водопостачання: пр. Кірова, буд. 117, м. Дніпропетровськ. (а.с.8) 01 жовтня 2015 року посадовою особою КП «Дніпроводоканал» ДМР був складений акт №049162 (а.с.9) В акті зазначено, що приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 117, яке належить [PERSON], [PERSON], виведено з житлового фонду, використовується під продуктовий магазин та кафе. Споживач не сплачує за послуги водопостачання та водовідведення, не допускає до водопровідних сітей. Прилади обліку відсутні, приписи не виконуються. На підставі наряду №83 від 01 жовтня 2015 року обмежити послугу водопостачання не має можливості, оскільки комунікації проходять через територію магазину. КП «Дніпроводоканал» ДМР у вказаному акті поставило за обовязок [PERSON] та [PERSON] виконати приписи де серед яких є надання доступу до водопровідних сітей протягом 10 днів до 20 жовтня 2015 року. (а.с.9 на зв.) В матеріалах справи наявний супровідний лист адресований ФО [PERSON] та ФО [PERSON] в якому зазначено, що сторонам надсилається копія акту від 01 жовтня 2015 року №049162 для виконання приписів. (а.с.10) Відповідачу [PERSON] належить на праві власності 50/100 частини приміщення магазину і кафе, розташованого по пр. Кірова, 117 у м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого на підставі рішення виконавчого комітету ДМР, Начальником КП «Дніпропетровське міжміське буро технічної інвентаризації» [PERSON] 12 березня 2002 року, запис в реєстровий книзі №9НФ за реєстровим № 462-9. (а.с.34) Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомості [PERSON] та [PERSON] є власниками нежилого приміщення, приміщення магазину та кафе, за адресою: м.\~Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд.117. (а.с.39-41) Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно абз. 4 ст. 4 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» суб'єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання є: споживачі питної води. Відповідно до ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані: не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. В разі перешкоди у доступі представників до водопровідних мереж та обладнання споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону. Згідно абз. 3 ст.23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, сприяти впровадженню засобів обліку та регулювання споживання питної води. Відповідно до п.5.13 правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затвердженого Наказом Мінжитлокомунгоспу 27 червня 2008 року №190, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2008 року за №936/15627,(надалі правила) споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання. Згідно абз.3 п.10.1 правил виробник має право разом із споживачем здійснювати відповідно до умов договору вибіркову перевірку технічного стану внутрішньобудинкової системи водопостачання споживача, про що складається акт. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказів перешкоджання відповідачем представникам позивача проведенню обстеження стану водопровідних мереж не надано. Також не може бути прийнятий до уваги факт невиконання відповідачем приписів акту, оскільки доказів направлення такого акту до матеріалів справи не надано. Наявний лише фіскальний чек адресату «Осипову». Крім того, відповідач неодноразово звертався до відповідача із заявою про відсутність підстав водопостачання за адресою пр. Кірова, 117 м. Дніпропетровськ, в якій зазначив, що не споживає послуги позивача за вказаною адресою, та просить розірвати усі договори на водопостачання за вказаною адресою. Також повідомляє, що з 2007 року відповідач не має можливості користуватись приміщенням за вказаною адресою, внаслідок свавільного зайняття приміщення родиною співвласника приміщення [PERSON] та протиправного недопущення відповідача до приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає у задоволенні позову КП «Дніпроводоканал» ДМР з позовом до [PERSON] про примусове виконання обовязку в натурі відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів перешкоджання відповідачем представникам позивача вчиняти дії. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст.\~88 ЦПК України суд приходить до висновку, що у звязку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed