Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

11.01.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» звернулось до суду з позовом до [PERSON]про стягнення суми боргу за кредитним договором №140219-112536 у сумі 23 700,00грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.02.2014 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №140219-112536, відповідно до якого відповідач отримав в кредит грошові кошті в розмірі 1 000,00 грн. та зобовязан був повернути їх, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 280,00 грн. у строк до 04.03.2014 року. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 19.12.2017 року у сумі 23 700,00грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі\~1 000,00грн., процентів у розмірі\~280,00 грн. та пені у сумі\~22 420,00 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00грн. Представник позивача у судове засідання не зявились, надали до суду заяву в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять розглянути справу за їх відсутності. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтвердив факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів. Зазначив що дійсно порушив договірні умови, оскільки у строк зазначений у договорі суму кредиту та проценти не сплатив. Відповідно до квитанцій [PERSON] сплатив: 09.04.2014 року 300 грн.; 29.12.2015 500 грн.; 08.01.2016 року 1000 грн.; з квітня по жовтень 2016 року щомісячно сплачував по 500 грн. що у сумі склало 3500 грн. Просив суд застосувати позовну давність стосовно пені, зменшивши її суму у звязку із своїм скрутним матеріальним становищем. Вивчивши позицію позивача та заслухавши заперечення відповідача, дослідивши надані докази,\~ судом встановлено наступні\~ фактичні обставини\~ та витікаючі з них спірні правовідносини. За змістом ст.3,6,627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з\~ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~ зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього\~кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що між сторонами 19.02.2014 року було укладено кредитний договір №140219-112536, відповідно до якого відповідач отримав в кредит грошові кошті в розмірі 1 000 грн. та зобовязаний був повернути сплатитивши проценти за користування кредитом у розмірі 280,00грн. у строк до 04.03.2014 року. Згідно розрахунку позивача станом на 19.12.2017 року заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 1\~000 грн., процентами 280,00грн. Крім того, позивачем нараховану пеню за порушення строків повернення кредитних коштів в сумі 22\~420 грн. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обовязковим для виконання. Судом встановлено що, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у звязку з чим утворилась заборгованість. Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 1000 грн. та процентами в сумі 280 грн. підтверджується розрахунком, наданим позивачем, та не оспорювався відповідачем. Вказаний розрахунок є повним, чітким, обєктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні рішення. З урахуванням встановленого вимоги позивач щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1\~000 грн. та процентами в сумі 280 грн. є обґрунтованим та підлягають задоволенню. В частині вимог позивача щодо стягнення пені, суд виходить з наступного. Згідно з\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, що визначено ст.549,610 ЦК України. Факт порушення відповідачем свого зобовязання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, умовами кредитного договору передбачено право нараховувати пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував пеню за порушення строків погашення заборгованості за період з 05.03.2014 року по 19.12.2017року в сумі 22\~420 грн. Разом з тим, згідно з п.1 ч.2\~ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ст.253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Ст.266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норм ст.258,\~266 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З урахуванням вищевказаного, а також заяви [PERSON] що до застосування позовної давності, відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України суд вважає що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума пені розрахована за один рік, а саме з 22.12.2016 року (дата звернення позивача із позовом до суду з урахуванням позовної давності, відповідно до штампу на поштовому конверті) по 19.12.2017 року у розмірі 7280 грн. При цьому у відповідності до ч. 3 ст.551 ЦК України суд вважає суму пені у розмірі 7280 грн. такою що значно перевищує розмір збитків понесених позивачем, крім того враховує що відповідач є пенсіонером, розмір пенсії складає 1452 грн. та за вказаних обставин вважає можливим зменшити суму пені, що підлягає стягненню до 3000 грн. Згідно з\~ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. Так, судом прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 4280 грн., що складає 18% заявлених вимог (4280 грн. х 100% : 23\~700 грн). За подання даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00грн. Судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам на суму 4280 грн. становить 288 грн. (1 600,00грн х 18% : 100%).

Outcome: partial