Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

10 червня 2021 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з метою оформлення пенсії на її звернення до працівників Межівського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) була виявлена неповнота та помилковість запису її прізвища, імені та по батькові в наданих нею документах. Внести зміни в зазначені документи не є можливим, так як вони видані на основі архівних відомостей підприємств, які в даний час не існують, що унеможливлює подальше оформлення пенсії, тому заявник просить суд встановити факт належності їй вказаних документів. У судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення уточнених вимог не заперечують, в прийнятті рішення цілком довіряють суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з огляду на наступні встановлені факти та обставини. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно копії трудової книжки [NUMBER] , від 21.07.1978 року, трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 30.07.1985 року, архівної довідки відділу трудового архіву Межівської районної ради Дніпропетровської області №Б-487-20 від 26.11.2020, довідки №25 від 23.03.2021 року виданої Державним професійно-технічним навчальним закладом «Дніпровський професійний залізничний ліцей» Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації Міністерства освіти і науки України, довідки №48 від 30.04.2021 року виданої Міським державним комунальним підприємством «Дніпроміськелектротранс», атестату [NUMBER], виданого 13 липня 1978 року вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] у вказаних документах зазначено по різному: українською та російською мовою. Зазначене у свою чергу ставить під сумнів належність заявнику зазначених документів. Належність вказаних документів заявнику, підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями документів, а саме: копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Межівським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області, копією картки платника податків, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Райпільською сільською радою, Межівського району, Дніпропетровської області, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно 15 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Райпільської сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського району Дніпропетровської області, копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, відповідно до яких вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові заявника саме « [PERSON] », на російській мові « [PERSON] ». Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , трудової книжки [NUMBER] від 21.07.1978 року; трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 30.07.1985 року; архівної довідки відділу трудового архіву Межівської районної ради Дніпропетровської області №Б-487-20 від 26.11.2020 на підтвердження періодів роботи в колгоспі імені Кошевого, потім колективного сільськогосподарського підприємства «Райполе» та колективного сільськогосподарського підприємства «Райпільське» за період з грудня 1986 року по лютий 1988 року та за період з січня 1989 року по січень 2000 року; довідки №25 від 23.03.2021 року виданої Державним професійно-технічним навчальним закладом «Дніпровський професійний залізничний ліцей» Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації Міністерства освіти і науки України; довідки №48 від 30.04.2021 року виданої Міським державним комунальним підприємством «Дніпроміськелектротранс», на підтвердження роботи у трамвайному Депо №3 Дніпропетровського трамвайно-тролейбусного управління; атестату [NUMBER], виданого 13 липня 1978 року на підтвердження навчання в професійно-технічному училищі №3 м. Дніпропетровська. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved