Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

12.02.2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вище вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідач по справі зареєстрований з 2005 р. у вказаному будинку, але з 2009 року не проживає за вказаною адресою, він не є власником чи співвласником нерухомого майна за зазначеною адресою, особистих речей в будинку немає, вселитись знову в житло не намагається, де перебуває не відомо, тому позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом, адже реєстрація відповідача у спірному будинку перешкоджає їй на власний розсуд розпоряджатися своїм майном. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, пояснивши, що відповідач не проживає у спірному будинку з листопада 2009 р., де він знаходиться їй не відомо. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, на адресу суду повернулися конверти з відміткою «Укрпошти» про те, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (а.с.22, 27). Клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Представник третій особи до судового засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.24). При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, сповіщеного про розгляд справи належним чином, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою позивачки, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачки. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.04.2009 року (а.с.6) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.04.2009 року №22504215 (а.с.7). Той факт, що відповідач з листопада 2009 р. по теперішній час не проживає у спірному будинку підтверджується актом про не проживання від 26.09.2013 року (а.с.8). На підставі вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для висунення таких вимог не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпоряджання майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б i не позбавляли власника володіння майном, але об'єктивно порушували його права i були протиправними. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов позивачки знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved