Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

12 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кальченківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Разом з чоловіком вона проживала в житловому будинку [ADDRESS], який був зареєстрований за померлим згідно по господарській книзі. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, в тому числі на вищевказане домоволодіння. На момент смерті [PERSON] будинок був побудований, але юридично не оформлений. Як спадкоємниця після смерті чоловіка, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджувало б право власності на вищевказане спадкове майно. Посилаючи на викладені обставини, [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, її представник [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов просив задовольнити. Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника. Представники третіх осіб -Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області та КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» в особі філіалу Білопільської госпрозрахункової виробничої дільниці в судове засідання не з'явились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Зокрема, суд вважає, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 86 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, який діяв на час смерті спадкодавця - [PERSON], часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках: діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зокрема п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року зазначено, що цивільні правовідносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року передбачено, що правила книги 6 Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 28 березня 1959 року укладено шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а. с. 5). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а. с. 6). З довідки Кальченківської сільської ради від 01 березня 2016 року за № 126-02-20/1 вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований на території Кальченківської сільської ради за адресою: [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом не посвідчувався. До дня смерті чоловіка [PERSON] проживала та була зареєстрована в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але юридично не оформила (а. с. 7). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Білопільською держнотконторою 14 грудня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3327, спадкова справа № 565, спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO], є дружина [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на землях КСП «Кальченківське», що належала померлому згідно сертифікату серії [NUMBER] (а. с. 8). У відповідності до довідки Філіалу Білопільської ГВД КП «Сумське МБТІ від 18 грудня 2015 року право власності на житловий будинок під [ADDRESS] ні за фізичною, ні за юридичною особою в БТІ не зареєстроване (а. с. 15). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], виданого філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 23 грудня 2015 року замовником записано [PERSON] (а. с. 10-13). У відповідності до зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, станом на 21 липня 2016 року загальна інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд складає 120 022 грн. (а. с. 14). Зі змісту письмового роз'яснення з питань оформлення спадщини нотаріус роз'яснила, що видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що підтверджувало б право власності на вищевказане спадкове майно (а. с. 9). Згідно інформаційної довідки, виданої Білопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області та матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], заведена держнотконторою за № 565/2000 та видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на земельну частку та грошовий вклад, які нею успадковані після смерті чоловіка, [PERSON] (а. с. 21-24). Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] має право на спадщину після чоловіка [PERSON], який помер [INFO], але не може оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved