Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

10 травня 2017 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою донькою [PERSON], [INFO], визначити наступний порядок спілкування з малолітньою донькою : п'ятниця, субота, неділя кожного першого та останнього тижня кожного місяця, в зимові свята з 1-го по 14 січня, в літні канікули на весь липень, забираючи дитину до себе додому для безперешкодного спілкування з нею за адресою : [ADDRESS] та стягнути з відповідачки судові витрати, мотивуючи це суперечностями з відповідачкою по вихованню малолітньої доньки [PERSON], [INFO], якій вона зовсім не приділяла уваги, працюючи по ночам та ведучи розгульний образ життя, і штучно створюючи перешкоди у його побаченнях з дитиною, влаштовуючи скандали і сварки з цього приводу. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнав частково, надавши до суду свої письмові заперечення, в яких просив суд, встановити позивачу наступний порядок його спілкування і зустрічей з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] : з 17:00 год. п'ятниці до 17:00 год. неділі кожного першого та останнього тижня місяця, зобов'язавши позивача особисто та свої кошти приїжджати забирати дитину та повертати дитину назад до дому за адресою : [ADDRESS], де вони разом проживають з донькою та не визнав позов в частині усунення перешкод з боку відповідачки у спілкуванні з дитиною, мотивуючи тим, що жодних перепон та перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачка позивачу не створює. Представниця 3-ої особи Служби у справах дітей Лиманської РДА в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представниця 3-ої особи Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову з урахуванням висновку Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № 01/01-25/1253 від 17.07.2017 р., яким було встановлено та визначено порядок спілкування батька [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, яка регулярно відвідує дитячий садок. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши письмові матеріали справи та висновок Органу опіки та піклування, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. За загальним правилом - кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Приписами статті 61 ЦПК України передбачено - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Умовами статті 19 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом 10 днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним - обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтями 141,142,150 СК України передбачено - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтями 151,153 СК України встановлено - батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, а також мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч. 2 та 3 ст. 157 СК України, той з батьків хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це, орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частинами 1 та 2 статті 159 Сімейного кодексу України передбачено, якщо той із батьків з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 р., ратифіковану Постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 р. - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли суперечить найкращим інтересам дитини. Суд встановив і це підтверджується поясненнями сторін, що під час перебування сторін у шлюбі, зареєстрованого 09.10.2011 р., який був розірваний рішенням Комінтернівського райсуду Одеської області від 25.07.2016 р., яке набрало законної сили 05.08.2016 р., у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.2012 р., в якому батьками дитини вказані позивач та відповідачка, яка після одруження, змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.05.2017 р. (а.с. 10,23,24). При чому, вищевказаним рішенням суду, малолітню дитину [PERSON], [INFO] було залишено на проживання з матір'ю (відповідачкою), які згідно довідки Петродолинської с/р про склад сім'ї № 520 від 19.06.2017 р. проживають разом за адресою : [ADDRESS] (а.с. 25,29). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Комінтернівської (Лиманської) РДА № 11 від 14.07.2016 р., за згодою обох батьків було складено графік зустрічей батька [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO] (2 дні через 2 дні, починаючи з 17.07.2016 р.), рекомендовано батькам після розірвання шлюбу звернутися з позовом до суду «Про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та участі у вихованні того з батьків, який проживає окремо від дитини» (а.с. 5-7). Як встановив суд, на сьогодні, малолітня донька сторін [PERSON], [INFO] відвідує середню групу в Петродолинському дошкільному навчальному закладі «Вербичка», що підтверджується довідкою вказаного ДНЗ від 01.06.2017 р., проти чого не заперечував позивач (а.с. 30). Враховуючи, що під час ухвалення рішенням комісії з питань захисту прав дитини Комінтернівської (Лиманської) РДА № 11 від 14.07.2016 р., яке було винесено за заявою позивача, комісією не було враховано факт відвідування малолітньою дитиною, яка постійно проживає з матір'ю дитячого дошкільного навчального закладу, судом було доручено Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА, на території якого проживає матір разом з дитиною, скласти відповідний висновок про визначення порядку спілкування позивача з його малолітньою донькою (а.с. 38). Згідно висновку Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № 01/01-25/1253 від 17.07.2017 р., на засідання комісії якого були присутні обидва батьки, яких було заслухано комісією, перевірено відповідні матеріали, зокрема позитивну характеристику батька та його належні житлово-побутові умови, а також факт відвідування малолітньої дитиною ДНЗ, у зв'язку з чим, матір дитини (відповідачка) не має можливості виконати вищевказане рішення комісії з питань захисту прав дитини Комінтернівської (Лиманської) РДА № 11 від 14.07.2016 р., а також факти, які повідомила телефоном відповідачка, яка не приймала участі у засідання комісії, перебуваючи на 37-38 тижні вагітності, про те, що позивач, без її дозволу забирав дитину до себе додому, не збираючись її повертати до матері, і під час зустрічей з дитиною за місцем проживання матері, провокував бійки з чоловіком відповідачки [PERSON], за результатами дослідження яких, був встановлений наступний графік побачень та спілкування батька [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] : з 17:00 год. п'ятниці до 15:00 год. неділі кожного першого та третього тижня місяця - батько [PERSON] особисто забирає дитину [PERSON], [INFO] за своїм місцем проживання за адресою : [ADDRESS] для безперешкодного спілкування з дитиною та особисто повертає дитину матері [PERSON] за її постійним місцем проживання : [INFO] (а.с. 39-42). На думку суду, такий графік побачень батька з сином, встановлений Органом опіки та піклування Овідіопольської РДА, з яким погоджується суд - в першу чергу і в повній мірі відповідає інтересам малолітньої дитини, її стану здоров'я та не порушає графіку відвідування дитиною дитячого садку 5 днів на тиждень з дотриманням інтересів та безумовного права батька, закріплене ст.ст. 141,142,15-153 СК України на виховання і спілкування з його малолітньою донькою. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що як мати дитини, так і її батько бажають лише нормальних сприятливих умов для виховання і розвитку дитину, чиї інтереси захищаються вищевказаними нормами Законів, батьки повинні поважати і виховувати свою дитини, рівні права на що вони мають за Законом, а неприязні відносини між ними лише перешкоджають їхнім намірам на належне виховання і розвиток малолітнього сина, що може негативно вплинути на моральний і психологічний стан малолітньої дитину, може викликати у неї обґрунтовану невпевненість у любові батьків до неї чи негативного ставлення до неї будь-якого з батьків, що є неприпустимим з огляду на малолітній вік дитини та вимоги Закону, а саме права обох батьків на виховання дитини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що малолітня дитина, яка постійно проживає із своєю матір`ю має право на її виховання та побаченнях зі своїм батьком, який має бажання та можливість приймати участь у її виховання, побаченнях та спілкуванні, періодично забираючи до свого місця проживання і повертаючи дитину у встановлений судом графіком побачень з дитиною, і на що за Законом батько має повноцінне право. В той же час, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині зобов'язання усунення з боку відповідачки перешкод позивачу, як батькові у спілкуванні зі своєю малолітньою донькою - так як вказані перешкоди чи перепони, які нібито створює відповідачка позивачу, на думку суду, не були належним чином доведені позивачем належними та допустимими документальними доказами по справі, як то передбачено ст.ст. 10,11,57-60 ЦПК України, без надання суду будь-яких доказів того, що відповідачка не приділяє повноцінної уваги вихованню своєї малолітньої доньки, не приймає участі у розвитку дитини, начебто не дає позивачу бачитись з дитиною, враховуючи, що вказані твердження позивача є голослівними і безпідставними, і які спростовуються влаштуванням відповідачкою, як матір'ю малолітньої доньки [PERSON], [INFO] до дошкільного навчального закладу, який регулярно відвідує дитина. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що на час ухвалення судом даного рішення, відповідачка народила другу дитину, у зв'язку з чим, в засіданнях суду приймав участь її представник за довіреністю, дані, які повідомила суду представниця Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА щодо подачі відповідачкою позову до Комінтернівського райсуду Одеської області до позивача про стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної малолітньої доньки [PERSON], [INFO] р., враховуючи матеріальний стан відповідачки - суд, в порядку ст. 88 ЦПК України вважає можливим відмовити в позові в частині стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат і віднести їх за рахунок позивача.

Outcome: partial