Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

1. 17 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Альянс» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2013 між відповідачем та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено кредитний договір, за яким останнє надало відповідачеві кредит у сумі 4\~200\~000,00 грн. 23.09.2014 між ТОВ «Альянс», ПАТ «Банк Камбіо» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, за яким позивач набув право кредитора за договором від 28.10.2013. Відповідач порушив зобов`язання з повернення позичених коштів, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4\~500\~360,80 грн. з урахуванням неустойки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних (т. 1 а.с.а.с. 2 4, 27, 28). 2. 24 квітня 2018 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти позову, зазначивши, що він оспорює у судовому порядку дійсність договору відступлення права вимоги. Рішеннями Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та апеляційного суду Дніпропетровської області вказаний договір було визнано недійсним, отже підстав для задоволення заявленого позову не існує (т. 1 а.с.а.с. 84 86). 3. 04 липня 2018 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що посилання відповідача на рішення судів про визнання правочину недійсним є безпідставними, оскільки ці рішення оскаржуються у суді касаційної інстанції. Крім того, договір відступлення права вимоги був укладений із суворим дотриманням матеріального закону, отже заявлений позов підлягає задоволенню (т. 1 а.с.а.с. 114 118). 4. 26 вересня 2019 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 238). 5. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, пояснивши, що 28.10.2013 між відповідачем та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено кредитний договір, за яким останнє надало відповідачеві кредит у сумі 4\~200\~000,00 грн. 23.09.2014 між ТОВ «Альянс», ПАТ «Банк Камбіо» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, за яким позивач набув право кредитора за договором від 28.10.2013. Відповідач заборгованість за кредитним договором не сплачує. 6. Представниці відповідача до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином. 20.12.2019 представниця відповідача [PERSON] засобами електронного зв`язку звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, пославшись на свою хворобу та відрядження іншої представниці [PERSON] . При цьому до заявленого клопотання представниця додала лише доказ своєї хвороби, не надавши копію наказу про відрядження другої представниці. 7. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 8. Судом встановлено, що 28.10.2013 між публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та відповідачем було укладено кредитний договір №130/10-13 (відзивна відновлювальна кредитна лінія), за умовами якого відповідач одержав кредит у сумі 4 200\~000,00 грн. строком повернення до 27.10.2015 зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 22% на рік (т. 1 а.с.а.с. 6 11). 9. Того ж дня між ПАТ «Банк Камбіо» та відповідачем на забезпечення кредитного договору №130/10-13 було укладено іпотечний договір №130/10-13-І, предметом якого стала нежитлова будівля літ. П-1 магазин площею 20,8 м2, розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.а.с. 19 23). 10. 23 вересня 2014 року між відповідачем, ПАТ «Банк Камбіо» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, за яким позивач набув право вимоги за кредитним договором №130/10-13 (т. 1 а.с.а.с. 12 18). 11. 11 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів у зв`язку з порушенням умов договору (т. 1 а.с.а.с. 24 26). 12. 23 листопада 2016 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області, ухваленим за позовом ТОВ «Альянс», договір відступлення права вимоги від 23.09.2014 був визнаний недійсним (т. 1 а.с.а.с. 87 92). 13. 24 жовтня 2018 року Перша судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалила постанову про скасування рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 та відмову ТОВ «Альянс» у позові про визнання договору відступлення права вимоги від 23.09.2014 недійсним (т. 1 а.с.а.с. 148 150). 14. Відповідач не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів, і у нього перед позивачем станом на 18.12.2015 утворилася заборгованість у сумі 4 500\~360,80 грн., а саме: -основна заборгованість 4 042\~100,79 грн.; -плата за обслуговування позичкового рахунку \- 21\~000,00 грн. (пункт 3.3.9 кредитного договору); -пеня 311\~850,84 грн. (пункт 3.2.5 кредитного договору); -інфляційні втрати 103\~428,58 грн.; -3% річних 21 980,59 грн. 14.1 Розрахунок суми пені: Гранична дата сплатиВид заборгованостіСума боргу (грн.)Кількість прострочених днівПодвійна облікова ставка Національного банку УкраїниСума пені (грн.) 15.10.2015Сума кредиту4\~042\~100,796444%311\~850,84 15. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. 16. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 17. За кредитним договором ПАТ «Банк Камбіо» передало відповідачеві певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. 18. За правилами, встановленими статтею 610 ЦК, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 19. Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер не виконує свої обов`язки з повернення позичених коштів, таке невиконання є порушенням його зобов`язань у розумінні приведеної норми. 20. Частиною 1 статті 14 ЦК визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 21. За змістом статті 526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. 22. Відповідно до статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 23. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 24. Відтак, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, суд вважає цілком обґрунтованим посилання позивача на приведену норму. 25. Розрахунок компенсації інфляційних втрат: Гранична дата сплатиВид заборгованостіСума боргу (грн.)Середній індекс інфляціїСума інфляційних втрат (грн.) 15.10.2015Сума кредиту4\~042\~100,791,02392\~968,32 28.10.2014Плата за обслуговування позичкового рахунку21\~000,001,49810\~460,26 Разом: 103\~428,58 26. Розрахунок трьох відсотків річних: Гранична дата сплатиВид заборгованостіСума боргу (грн.)Кількість прострочених днівСума 3% річних (грн.) 15.10.2015Сума кредиту4\~042\~100,796421\~262,56 28.10.2014Плата за обслуговування позичкового рахунку21\~000,00416718,03 Разом: 21\~980,59 27. Таким чином, суд доходить висновку про те, що заявлений позов необхідно задовольнити. 28. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію судових витрат останнього у сумі 6 090,00 грн. (а.с. 1). 29.

Outcome: approved