Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

11.03.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, відділ з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради і служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. 17.04.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 24.04.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 10.06.2020 року. 10.06.2020 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 30.07.2020 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 30.07.2020 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на користь особи або державного закладу, де буде перебувати дитина. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач [PERSON] , [INFO] , перебував у шлюбі з [PERSON] . В період шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинились 10 років тому, але шлюб між ними не розривався. Всі ці роки відповідач проживав окремо від дружини та дітей з іншою жінкою. Мати дівчинки - [PERSON] померла [INFO] . Малолітня [PERSON] з батьком стосунки не підтримує. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням своєї неповнолітньої доньки. Відповідач не проживає зі своєю малолітньою донькою більше 10 років і за весь цей час не прагнув спілкування з дитиною. В його обов`язок входить лиш сплата аліментів, а моральна, психологічна та духовна сторона питання виховання дівчинки його не обходить. Досягненнями доньки у навчанні та позашкільному житті відповідач не цікавиться. Участі у лікуванні та шкільному житті дівчинки відповідач не приймав, що підтверджується медичною довідкою та характеристикою. Після смерті матері дівчинка відмовилась проживати разом з батьком, який в свою ч ергу і не виказував бажання переконати дівчинку щодо проживання разом з ним. Відповідач живе та будує власне життя, в якому місця дитині немає Дитина має власну думку та бажає поживати з бабусею і старшим братом. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що він працює досить часто і в нічну зміну, тому не має можливості займатись вихованням дитини. Він усвідомлює наслідки позбавлення його батьківських прав та не заперечує проти такого рішення. Представник третьої особи, відділу з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що батько ухиляється від виховання доньки. Протягом тривалого часу не виявляє зацікавленості у спілкуванні з дитиною, тому ухвалення такого рішення відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] перебував у шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] В період шлюбу в подружжя [PERSON] народилося двоє дітей, з яких донька - [PERSON] , [INFO] , на даний час є неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого відповідач записаний батьком дитини. Відповідачем підтверджено, що протягом тривалого часу він з дружиною та донькою не проживав і у нього склалась фактично нова сім`я. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своєї малолітньої доньки. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що протягом тривалого часу, близько десяти років, відповідач життям доньки не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною, не приймав участі у її виховання лише інколи мав телефонні розмови з дитиною. Донька не має до батька ніяких почуттів, оскільки за ці роки батько ухилявся від зустрічей з дитиною, не проявляв до дитини батьківської турботи. Після смерті матері дитини, відповідач не бажає взяти дитину у свою сім`ю, проживати з нею та виховувати її. Відповідно до наданої характеристики на дитину встановлено, що дівчинка навчається на належному рівні, має добрий загальний розвиток, але в неї є проблеми із здоров`ям. Дівчинка приймає активну участь у позакласному житті. Вихованням дівчинки займалися бабуся та мама. Відповідно до медичної довідки встановлено, що дитина - [PERSON] ,, перебуває на профілактичному огляді у лікаря. [PERSON] [PERSON] лікаря відвідувала в присутності матері та бабусі. Батько дитини участі у лікуванні дитини не приймав. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 28 січня 2020 року встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом із бабусею - [PERSON] , за місцем проживання якої створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини. Оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт порушення прав неповнолітньої дитини, [PERSON] ,. [INFO] щодо участі батька у її вихованні. В свою чергу суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виховання дитини, який підтверджується наданими позивачем доказами та не заперечується самим відповідачем. На даний час мати дитини померла і дитиною опікується бабуся, а батьком не вирішується питання щодо прийняття дитини до своєї сім`ї та участі у вихованні дитини. Виходячи з вищевикладених обставин, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав малолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивачем також заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача, але з матеріалів справи вбачається, що з відповідача вже стягнені аліменти на користь матері на утримання дитини. Відповідач не ухиляється від сплати аліментів і має незначну заборгованість. Позивач на час розгляду справи ще не призначена опікуном дитини, тому підстав для стягнення аліментів суд не вбачає. При встановлені опіки позивача над дитиною у неї виникне право ставити питання щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні, або про стягнення аліментів на утримання онуки в іншому розмірі. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином рішення суду після набрання законної сили направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області для відома Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840.80 грн., так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі. На основі ст. 164 - 166, СК України,

Outcome: partial