Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

11 травня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на дитину. Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Нововолинського міського суду від 09 листопада 2012 року розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу має двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що діти перебувають на її повному утриманні. Відповідач відмовився матеріально забезпечувати дітей, не цікавиться їх життям та здоров'ям. ЇЇ старша дочка [PERSON] є повнолітньою та завершує навчання в університеті. Вказує, що відповідач ніде не працює, однак із слів відомо, що він їздить на тимчасові заробітки до Російської Федерації та заробляє немалі кошти. Вона ж не працює, заробляє тимчасовими підробітками, а тому самостійно утримувати спільних дітей не може. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати неповнолітню дочку, а тому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача у свою користь на утримання неповнолітньої [PERSON] аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення [PERSON] повноліття. Крім того, зазначає, що молодша дочка хворіє із діагнозом міопія слабкого ступеня. Лікування дитини у медичному центрі «Емілія» та у лікаря стоматолога коштувало їй 5075 грн. Також, вона оплатила 1060 грн. за послуги ПП «Візового сервісного центру», з метою подальшого виготовлення документів для поїздки дитини до Республіки Польща. Відтак, всього вона понесла 6135 грн. додаткових витрат на дитину [PERSON], половину з яких просить стягнути з відповідача у свою користь та стягнути судові витрати у справі. Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, її представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити (а.с.48). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 47). Суд, у відповідності до ст.224, ст.225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 09 листопада 2012 року (а.с.7). [INFO] року у подружжя народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає з позивачем [PERSON], згоди щодо утримання дитини сторони не дійшли. Малолітня [PERSON] хворіє із діагнозом міопія слабкого ступеня, що підтверджується довідками медичного центру «Емілія» (а.с.10-12). З копій квитанцій медичного центру «Емілія» та довідок вбачається, що на лікування [PERSON] у медичній установі позивачем було витрачено 3350 грн.(а.с.14-15). Крім того, [PERSON] лікувалася у лікаря стоматолога [PERSON], і її лікування складало всього 1725 грн. (а.с.14-15). Також, з метою отримання візи для поїздки дитини до Республіки Польщі, [PERSON] оплатила послуги ПП «Візового сервісного центру» у розмірі 1060 грн., що підтверджуються документально (а.с.16). Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей , або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Із роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Як передбачено ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], ухиляється від обов'язку утримувати дочку, ніде не працює, є працездатним, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу та з врахуванням його матеріального становища, стану його здоров'я, відсутності інших утриманців, суд визначає до стягнення з [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1000 грн. з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У судовому засіданні встановлено, що позивачем [PERSON] додатково, на малолітню дочку [PERSON] було витрачено 6135 грн., а відтак половина цих коштів підлягає стягненню з відповідача. З врахуванням положень вищевказаних норм матеріального права, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 3067,50 грн. понесених додаткових витрат на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Суд, у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 640 грн. судового збору та 1600 грн. витрат за надану правову допомогу, що підтверджуються документально (а.с.1-2, 17-21). Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved