Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

11.12.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.11.2012 року. Від даного шлюбу в сторін дітей немає. Зазначає, що від самого початку подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки останній зневажав її як дружину, часто затіював суперечки, що супроводжувались образами, нецензурною лайкою з його сторони. Стверджує, що через декілька місяців після реєстрації шлюбу відповідач поїхав до батьків у Запорізьку область і залишився там проживати, а згодом її (позивачку) повідомив, що проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити сім'ю. Покликається на те, що у шлюбних відносинах з відповідачем не перебуває понад півтора року і що втратили одне до одного почуття любові та поваги. Миритись і залишатись в шлюбі, який існує лише формально, не бажає. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким розірвати їхній шлюб. Крім того, після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає відновити своє дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідач був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явився і не повідомив про причину своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони 02 листопада 2012р. уклали шлюб, який зареєстрували у Стоянцівській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №05. Від даного шлюбу в сторін дітей немає. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки та свідоцтвом про шлюб між сторонами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб. Підсумовуючи, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя [PERSON] та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим пред'явлений позов підлягає до задоволення. Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved