Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

10 червня 2021 року позивач [PERSON] звернувся через свого представника до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] третя особа - ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ РАДИ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.01.1994р., договору дарування Ѕ частини квартири від 16.12.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О., зареєстрованого в реєстрі за №4682, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.08.2005р. №7936033, на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради 12.04.2021р. за вих.№5174, в реєстрі територіальної громади міста Кривого Рогу містяться відомості, що за вказаною адресою зареєстровано місце проживання наступних осіб: [PERSON] [INFO] (дата реєстрації: 28.01.2000); [PERSON] [INFO] (дата реєстрації 17.09.1991); [PERSON] [INFO] (дата реєстрації 21.11.2002). Відповідачка [PERSON] є його колишньою дружиною. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29.01.2020р. у справі №212/10152/19 шлюб між сторонами було припинено, встановлено, що шлюбні відносини між ними припинені, сторони сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, стали один одному сторонніми людьми, відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Отже, [PERSON] фактично вже протягом тривалого часу, більше, ніж один рік, не проживає в житловому приміщенні, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Відповідач добровільно припинила проживати в квартирі Позивача, перешкод в користуванні жилим приміщенням Позивач їй не чинив. Позивачу не відоме теперішнє місце фактичного проживання [PERSON] , оскільки вони взагалі не підтримують спілкування, тож добровільне зняття з реєстрації не представляється можливим. Факт реєстрації місця проживання [PERSON] в квартирі, що належить [PERSON] , порушує право його на вільне розпорядження і користування майном, він вимушений сплачувати комунальні платежі з розрахунку на трьох осіб, в тому числі, на колишню дружину, позбавлений можливості оформити договір дарування квартири донці. Ухвалою від 01.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 30.07.2021 року. Через неявку відповідача розгляд справи було відкладено на 30.09.2021 року, потім на 25.10.2021 року. Представник позивача до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином однак до суду не з`явилась, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надала. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири розташованої за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.01.1994р., копією договору дарування Ѕ частини квартири від 16.12.2004р., копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.08.2005р. №7936033. Відповідно до довідки виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 12.04.2021 року №5174, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: -[PERSON] [INFO] (дата реєстрації: 28.01.2000); -[PERSON] [INFO] (дата реєстрації 17.09.1991); -[PERSON] [INFO] (дата реєстрації 21.11.2002). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29.01.2020р. у справі №212/10152/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено. Позивач повідомляє суд, Відповідачка фактично вже протягом тривалого часу, більше, ніж один рік, не проживає в житловому приміщенні, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. [PERSON] добровільно припинила проживати в квартирі Позивача, перешкод в користуванні жилим приміщенням Позивач їй не чинив. Теперішнє місце фактичного проживання [PERSON] йому не відомо, оскільки вони взагалі не підтримують спілкування, тож добровільне зняття з реєстрації не представляється можливим. Статтею 41 Конституції Українита ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, [PERSON] є власником квартири та правомірно набув право власності на неї. Згідно ч.2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлової квартири, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним йому на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не проживає за адресою: [ADDRESS] , більше року та не дружиною позивача, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним під час звернення до суду судовий збір у розмірі 908,00 грн. згідно банківської квитанції, що міститься в матеріалах справи .

Outcome: approved