Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

11 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на житловий будинок. Зазначає, що згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 22.11.2012р. право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом визнано за [PERSON]. Вказує, що в подальшому він і відповідач дійшли згоди щодо купівлі-продажу вищенаведеного будинку, у зв'язку з чим позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 50000,00 грн., що підтверджується розпискою. Також між сторонами був укладений договір купівлі-продажу від 02.04.2014 року в простій письмовій формі, оскільки у [PERSON] були відсутні грошові кошти для нотаріального посвідчення договору, а також необхідність термінового її від'їзду. Позивач стверджує, що відповідач до цього часу ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, зокрема обґрунтовує тими ж обставинами, що існували на момент укладення договору купівлі-продажу (брак коштів, відсутність по місцю розташування майна). Тому, підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 02.04.2014р. між [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява в якій він просить справу слухати у їх з відповідачем відсутності. Позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують щодо їх задоволення на користь позивача. Наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 22.11.2012р. у справі № 2-849/2012р. визнано право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] (а.с.11). Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, згідно ст. 627 ЦК України. За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 02.04.2014р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до п. 1.1. якого Продавець продав, а Покупець купив житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). В пункті 1.2. вищевказаного Договору зазначено, що даний житловий будинок належить [PERSON] на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 22.11.2012р. Відповідно до п. 2.1. договору продаж житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] вчинено за 50000,00 грн. Також судом встановлено, що [PERSON] отримала гроші в сумі 50000,00 грн. за продажу належного їй вищевказаного житлового будинку до підписання цього договору та склала розписку про їх отримання (п. 2.2. Договору). Даний договір підписаний сторонами [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 02.04.2014р. за замовленням [PERSON] Хотинським комунальним районним бюро технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 4). Статтею 657 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Разом з цим, частиною 2 статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з частиною 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони домовилися з усіх істотних умов договору, в тому числі предмета та ціни, їх волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі. Крім того, відбулося повне виконання договору як з однієї сторони, так і з іншої сторони (щодо оплати, передачі технічної документації на будинок). Однак, через ухилення продавця (з підстав відсутності у відповідача грошових коштів на здійснення даної дії, а також із необхідністю термінового від'їзду відповідача) нотаріальне посвідчення договору не відбулося. Остання в усній формі зобов'язалася в подальшому здійснити нотаріальне посвідчення договору. Однак, по даний час, будь-яких дій щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу відповідач не здійснила, більше того ухиляється від його посвідчення, обґрунтовуючи такими обставинами, як брак коштів, відсутність по місцю розташування майна. Досліджуючи дані обставини судом встановлено, що договір був укладений 02.04.2014р., тобто протягом більше як двох років, сторонами не вчинено жодних дій щодо нотаріального його посвідчення. При цьому враховується, що у відповідача наявний дозвіл тимчасового проживання на території Росії з 06.02.2015р. по 06.02.2018р., що підтверджується копією з паспорта (а.с. 13), який в свою чергу може свідчити про відсутність відповідача по місцю розташування майна, у зв'язку з чим втрачена можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Тому суд вважає, що з боку відповідача має місце ухилення від здійснення нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод кожна фізична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше ніж в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача провести нотаріальне посвідчення договору є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Тому, виходячи із закладеного у ст.6 ч.1 Конвенції права людини на справедливий і безсторонній суд під час визначення її громадянських прав і обов'язків, суд вважає за необхідне задовольнити позов за відсутності іншого дієвого способу захисту прав позивача. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1102,40 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved