overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

12.02.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі проживали у цивільному шлюбі з 2003 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], матір'ю якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач, [PERSON] 25.12.2015 року пішла з родини, і залишила дитину. Добровільно надавати кошти на утримання дитини відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивач був вимушений звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі ? частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на користь матері дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що з 2003 року сторони проживали цивільним шлюбом, відповідач [PERSON] є матір'ю дитини позивача, сина [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.4. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на його утриманні, що підтверджується Актом, а.с. -5. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

12.02.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про розподіл спадщини, визнання за ним та [PERSON] права власності по 1/6 частині квартири [ADDRESS], після смерті дружини [PERSON] померлій 16.08.2015 р. В обґрунтування вказує, що в порядку приватизації згідно свідоцтва від 23.12.2013 р. вказана квартира належить на праві спільної часткової власності: дружині [PERSON], позивачу [PERSON] та сину [PERSON] по 1/3 частині кожному. Після смерті дружини спадщина відкрилася на 1/3 частину квартири, він та син померлої [PERSON] спадщину прийняли відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем, є співвласниками квартири. Донька померлої [PERSON] спадщину не прийняла. Листом нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивач надав суду заяву про підтримання позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про визнання заявленого позову. Оскільки відповідачі позов визнала, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Належність спадкодавцю [PERSON] 1/3 частини квартири на праві власності, рівність часток співвласників, відсутність інших спадкоємців, наявність родинних відносин, та даних про прийняття спадщини підтверджується наданими позивачем доказами. Згідно ст.ст.1261, 1268, 1269 ЦК України - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти подружжя, та батьки. Таким чином при відсутності спору чоловік та син померлої прийняли спадщину після смерті [PERSON] оскільки постійно проживали разом за спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого невизнаного права стосовно визнання права власності на спадкове майно, а не визнання права на спадщину, відповідає правовідносинам які склалися, оскільки існують виняткові обставини. Як вказав ВССУ в листі №16.05.2013\~ № 24-753/0/4-1, та пленумі про судову практику у справах про спадкування - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разі неможливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Оскільки суду надано всі належні докази прав позивачів на спадщину, з чим погодилися відповідачі, то позов підлягає задоволенню, слід розділити спадщину, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 частині квартири за кожним як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті дружини та матері. На підставі ст.ст.1261, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

12.02.2016р. До Погребищенський районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті. Заявлені вимоги аргументовано тим, що 15.03.2003 року померла її рідна сестра заявника - [PERSON], якого було поховано в с. Морозівка, Погребищенського району, Вінницької\~ області, що підтверджується довідкою виданою Погребищенським РС УДМС України у Вінницькій області від\~ \~ 11.02.2016 року\~ Судово-медичним експертом розтин трупа не проводився в зв'язку з тим, що був відсутній транспорт, а також грошові кошти для його доставки на проведення судово-медичної експертизи. \~ \~ \~ \~ В зв'язку з відсутністю медичного висновку про причину смерті [PERSON] заявник не може отримати свідоцтво про її смерть. Виконком Морозівської сільської ради зареєструвати факт смерті [PERSON] та видати свідоцтво про його смерть відмовився, мотивуючи це тим, що для цього потрібен медичний висновок про причину смерті. В даний час виникла необхідність в зв'язку з оформленням спадщини встановити факт смерті [PERSON]. Оскільки встановлення факту смерті має юридичне значення для мене, а іншим шляхом встановити цей факт неможливо, то з метою захисту своїх прав заявник вимушена звернутись до суду. Заявник просила розглянути справу за її відсутності, про що до суду подала відповідну заяву, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~Представник Морозівської сільської ради просив провести розгляд даної справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі, про що до суду надав відповідну заяву. \~ \~ \~ \~ З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~ Відповідно до довідки, виданої Погребищенським РС УДМС України у Вінницькій області від 11.02.2016 року [PERSON] дійсно померла 15.03.2003 року. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~ ст. 256 ч. 1 п. 8 ЦПК України\~ суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 13\~ постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~ заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті заявнику потрібно для реєстрації смерті батька та отримання спадщини. \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

12.02.2016 року [PERSON] (далі заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.12.1993 року на підставі розпорядження Деснянської районної Ради народних депутатів від 08.12.1993 року № 1804, яким посвідчується її право на ? частину квартири [ADDRESS] (далі Свідоцтво). В обґрунтування заяви зазначила, що в Свідоцтві допущена описка в написанні її по батькові і замість «Анатоліївні» зазначено «Віталіївні», що стало причиною відмови в здійсненні державної реєстрації права власності на частину зазначеної вище квартири. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник народилася 07.08.1983 року в місті Чернігові. Її батьками є: [PERSON] і [PERSON]. 28.02.2002 року заявник вступила в шлюб із [PERSON], в звязку з чим змінила своє прізвище з «Палига» на «Бастрон». 10.12.1993 року на підставі розпорядження Деснянської районної Ради народних депутатів від 08.12.1993 року № 1804, було видано Свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчується право заявника на ? частину квартири [ADDRESS] (далі Квартира). При цьому, у Свідоцтві допущено описку в написанні по батькові заявника і замість «Анатоліївні» зазначено «Віталіївні». Зазначене підтверджується матеріалами справи, а тому вважається доведеним. Наявність цієї описки стало причиною ухвалення державним реєстратором прав на нерухоме майно рішення про відмову заявнику в державній реєстрації права на ? частину Квартири. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові та прізвищем зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Враховуючи неможливість виправлення допущеної в Свідоцтві описки звичайним шляхом, права заявника підлягають захистові судом шляхом встановлення факту належності їй цього документа, що має юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

12.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним сина, [PERSON], посилаючись на те, що він, будучи інвалідом ІІ групи інвалідності та перебуваючи з 1994 року на диспансерному обліку в лікаря-психіатра з діагнозом помірна розумова відсталість з емоційною нестабільністю, не може здійснювати своїх прав (отримувати пенсію, чинити дії щодо розпорядження майном, обслуговувати себе) і потребує постійного стороннього догляду. Визнання [PERSON] недієздатним йому потрібно для встановлення над ним опіки, оскільки син потребує сторонньої допомоги, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно вчиняти правочини, навіть дрібні побутові, створювати для себе цивільні права та нести обовязки. В судовому засіданні вимоги заяви підтримав. Представник Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області подав до суд заяву про розгляд справи за відсутності представника, вимоги [PERSON] визнав. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про законність його вимог. Так, із пояснень заявника, амбулаторної карти [PERSON], довідки до акта огляду МСЕ серія 2-18 АЕ №292072 виданої 02.11.1994 року, консультаційного висновку спеціаліста Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру від 2010 року вбачається, що [PERSON]В хворіє з дитинства на помірну розумову відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю. Визнаний інвалідом дитинства другої групи інвалідності. Амбулаторною судово-психіатричною експертизою №137 Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 від 21.03.2016 року, проведеної на підставі ухвали Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді помірної розумової відсталості з поведінковими розладами і в силу свого психічного розладу здоровя не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином тобто його можна вважати недієздатним. Частиною першою ст. 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Ч. 1 ст. 60 цього кодексу встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Із висновку органу опіки та піклування Вікнинської сільської ради Білогірськеого району Хмельницької області (рішення виконавчого комітету № 2 від 21 квітня 2016 року) вбачається, що опікуном [PERSON]В доцільно призначити його батька, [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

12.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 13.09.2014 року, Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №507. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що шлюб між ними зареєстрований 13.09.2014 року, Під час спільного подружнього життя у них дітей немає Сімейне життя у них не склалось. Між ними відсутнє взаєморозуміння та є різні погляди на життя. Подружжя з лютого 2016 року не проживають разом та сімейних відносини не підтримують. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, з підстав наведених дружиною. В останнє судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про що є розписка у матеріалах справи, а тому суд вважає, що слід продовжувати розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 13.09.2014 року, Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №507 (а.с.4). Від спільного подружнього життя у них дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин з лютого 2016 року. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Згідно ували суду сторонам з 08.04. і до 19.05.2016 року надавався термін для примирення в т.ч. оголошував перерву у розгляді справи, однак позивач настоює на розірванні шлюбу та вважає, що сім»я розпалася остаточно. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що мають істотне значення. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

12.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що 11.08.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. В наступний час вона з відповідачем не проживає однією сім'єю. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнає частково, а саме в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як видно із копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача є законними, однак вимога про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення донькою повноліття є завищеними, тому позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу). Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

12.02.2016 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 04.06.2011 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем понад п'ять місяців, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином (розписка учасників процесу), подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 04.06.2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №139. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи проживає із матір'ю. Подружні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2015 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, на примирення не згодні. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,21 грн., документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на його користь відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

12.02.2016 року, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття.(а.с.1-2) Свою вимоги мотивує тим, що відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.20) Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позов визнав.(а.с.21) Ознайомившись із заявами, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

12.02.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2008 року. Мають спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. У відповідача мається інша сім'я. Шлюб просила розірвати, не вбачала підстав в наданні строку для примирення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотаннями про відкладення справи розглядом до суду не звертався. Відповідно до положень ст. ст. 77; 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2008 року, мають спільну неповнолітню дитину -сина [PERSON] [INFO] (а.с.3;4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, своєї згоди на примирення не надала,- позов підлягає до задоволення. Позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, а тому суд,

Outcome: approved