Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

10 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 17 квітня 2012 року Старомартинівською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] У шлюбі дітей немає Подружнє життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що між ними відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя. Близько одного року вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Тому, вважає, що збереження шлюбу є недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним [PERSON] в підготовче судове засідання подав заяву, в якій позов свій підтримав, просив шлюб розірвати та розглядати справу у його відсутність (згідно заяви від 17.01.2018 року, а.с. 14) [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання, однак подала заяву, в якій позов визнає, не заперечила проти його задоволення та просила справу розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. (а.с. 19) Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заява [PERSON] про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 17 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Старомартинівській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області 17 квітня 2012 року, актовий запис № 3 (а.с. 6). Встановлено, що сторони близько року проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільне господарство ними не ведеться. Дітей у шлюбі немає. Позивач [PERSON] не бажає зберегти сім'ю, наполягає на розлученні, проти чого не заперечила і відповідач [PERSON], визнавши позов та подавши суду відповідну заяву (а.с.14, 19). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON]. слід розірвати. Після розірвання шлюбу відновити прізвище [PERSON] на дошлюбне прізвище - [PERSON]. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved