Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

11 травня 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, за заповітом та за правом представлення. Позовні вимоги (з урахуванням уточнень) обґрунтовано тим, що [PERSON] належить домоволодіння №76/2 по вул. Русанівській у м. Дніпрі. У червні 1999 року останній помер. Спадкоємцями першої черги стали його дружина ([PERSON]К.) і діти ([PERSON], [PERSON], [PERSON]І.). За життя [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь [PERSON] У травні 2010 року [PERSON] померла. Спадкоємцем після її смерті стала [PERSON] У квітні 2013 року померла [PERSON] Спадкоємцями першої черги стали її діти ([PERSON], [PERSON]І.) та онука [PERSON] (за правом представлення). [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON] Викладені факти встановлені рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2014 року. Отримання позивачами свідоцтв про право власності на спадкове майно тепер неможливе через те, що за всіма правовстановлювальними документами назва вулиці, на якій розташоване домоволодіння, Русанова, а в реєстрі прав власності на нерухоме майно така вулиця відсутня (є Русанівська). Крім того, згідно з реєстром домоволодіння під цим номером належить [PERSON] Викладені обставини стали причиною звернення позивачів до суду з позовом про визнання за [PERSON] права власності на 7/48 часток спадкового майна в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], визнання за [PERSON] права власності на 7/48 часток спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], визнання за [PERSON] права власності на 9/48 часток спадкового майна в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON], визнання за [PERSON] права власності на 9/48 часток спадкового майна в порядку спадкування за законом після відмови від спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с.а.с. 3 5, 34, 181 183). 06 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом та за заповітом. Позовні вимоги (з урахуванням уточнень) обґрунтовано тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2014 року за позивачем було визнано право власності на 7/48 часток спадкового майна в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Між тим, не було вирішене питання щодо визнання за ним права на господарські будівлі та споруди. Крім того, позивач також є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним права власності на 7/48 часток господарських будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], визнання права власності на 9/48 часток спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с.а.с. 74 77, 146 150). 20 липня 2016 року [PERSON] уточнив заявлений позов, зазначивши в якості співвідповідача власника домоволодіння №76/1 по вул. Русанівській у м. Дніпрі [PERSON] (а.с.а.с. 146 150). Того ж дня ухвалою суду прийнято визнання [PERSON] первісного позову, а також визнання [PERSON] зустрічних позовних вимог щодо визнання права на 9/48 часток спадкового майна. 22 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уточнили заявлений позов, зазначивши в якості співвідповідача власника домоволодіння №76/1 по вул. Русанівській у м. Дніпрі [PERSON] (а.с.а.с. 181 183). Того ж дня ухвалою суду прийнято визнання [PERSON] зустрічних позовних вимог щодо визнання права на 9/48 часток спадкового майна. У судовому засіданні представник [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] підтримали первісний позов у повному обсязі, не заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог. [PERSON], його представник до суду не зявилися, звернувшись із заявою про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] до суду також не зявилася, була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить домоволодіння №76/2 по вул. Русанівській у м. Дніпрі. Відповідно до правовстановлювальних документів домоволодіння розташоване на вул. Русанова. При цьому згідно з листом Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 29.03.2016 року №07/21-64 використання найменування «вулиця Русанова» є помилковим, і правильною назвою вулиці є «Русанівська» (а.с.а.с. 13 15, 61). Домоволодіння складається з наступних елементів: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 57,7 м2 (коридор-1 площею 4,1 м2, кухня-2 площею 5,4 м2, житлова кімната-3 площею 10,4 м2, житлова кімната-4 площею 7,9 м2, житлова кімната-5 площею 12,5 м2, житлова кімната-6 площею 17,4 м2), літня кухня літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, погріб літ. Д, споруди №1-6, 7, мостіння-1 (а.с. 153-звор.). Решта домоволодіння (76/1 по вул. Русанівській) належить [PERSON] (а.с. 23). За життя [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] мали трьох дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.а.с. 11, 12, 110-звор., 111). [PERSON] доводиться дочкою [PERSON] (а.с.а.с. 9, 10). 21 липня 1998 року [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь своїх дітей у рівних частках (а.с. 79). 19 червня 1999 року [PERSON] помер (а.с. 6). Після його смерті спадщину прийняли його діти. 23 травня 2010 року [PERSON] померла (а.с. 8). 17 квітня 2013 року [PERSON] померла (а.с. 7). 03 липня 2013 року [PERSON] звернулася до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 107-звор.). 13 липня 2013 року [PERSON] звернулася до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], видачу свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 124-звор., 129-звор.). 21 серпня 2013 року [PERSON] звернулася до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 22). 30 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 136). 08 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 115). 25 липня 2014 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2014 року, ухваленим у цивільній справі №203/7812/13-ц, було встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], визнано за ним право власності на 7/48 часток домоволодіння №76/2 по вул. Русанівській у м. Дніпрі, а саме: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 57,7 м2 (коридор-1 площею 4,1 м2, кухня-2 площею 5,4 м2, житлова кімната-3 площею 10,4 м2, житлова кімната-4 площею 7,9 м2, житлова кімната-5 площею 12,5 м2, житлова кімната-6 площею 17,4 м2) (а.с.а.с. 16 20). 26 лютого 2016 року постановою Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смертей [PERSON] та [PERSON], оскільки за правовстановлювальними документами спадкове майно розташоване на вул. Русанова, а державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить іншу назву вулиці Русанівська (а.с. 62). У силу частини 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) не потребують доказування обставини, викладені у первісному позові через визнання його [PERSON], а також у зустрічному позові щодо визнання права на 9/48 часток спадкового майна у звязку з визнанням його [PERSON] та [PERSON] Крім того, обставини, які стосуються спадкування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], встановлені вказаним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2014 року, і відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК також не потребують доказування. Відтак, оскільки обставини прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] уже встановлені, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] (про визнання права власності на 7/48 часток спадкового майна за заповітом після смерті [PERSON]Ю.) і позовні вимоги [PERSON] (про визнання права власності на 7/48 часток спадкових господарських будівель та споруд за заповітом після смерті [PERSON]Ю.). Вирішуючи спір у частині спадкових прав після смерті [PERSON] і [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності зі статтею 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що на час смерті [PERSON] залишився один спадкоємець її майна [PERSON] За правилами частини 3 статті 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на час смерті матері постійно мешкала з нею, не відмовилася від спадщини, отже, у розумінні закону, прийняла спадщину у вигляді 7/48 часток домоволодіння, які належали [PERSON] після смерті [PERSON] Частиною 1 статті 1266 ЦК передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Ураховуючи зміст приведеної норми, зважаючи на те, що спадкоємець першої черги після смерті [PERSON], [PERSON], померла до відкриття спадщини, суд також доходить висновку про те, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за правом представлення. Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] протягом шести місяців після смерті [PERSON] звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, отже, у розумінні закону, прийняла спадщину у вигляді 9/48 часток домоволодіння, які належали [PERSON], за правом представлення, та на 9/48 часток домоволодіння, які також належали [PERSON], після відмови [PERSON] від спадщини на її користь. Крім того, [PERSON] протягом шести місяців після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги (син) також звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, отже, у розумінні закону, прийняв спадщину у вигляді 9/48 часток домоволодіння, які належали [PERSON] Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених вище норм, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] (25/48 часток) та [PERSON] (7/48 часток) прийняли спадкове майно і є спадкоємцями першої черги. Зустрічний позов також підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] прийняв спадкове майно і є спадкоємцем першої черги. Відтак, з ухваленням цього рішення [PERSON] стає власником 16/48 часток домоволодіння, до яких входять: -7/48 часток житлового будинку літ. А-1 на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2014 року (у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]Ю.); -7/48 часток господарських будівель та споруд, які не були предметом спору за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2014 року (у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]Ю.); -9/48 часток усього домоволодіння у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]

Outcome: approved