Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

11 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем з 18 лютого 2012 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки припинені через відсутність порозуміння, різні погляди на життя, сімейні цінності. Позивач вважає неможливим примирення та збереження шлюбу, просила суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь суму оплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. Майнового спору та спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між ними немає. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити, також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, в своїй заяві зазначив що не заперечує на розірванні шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 48. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 09.08.2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 743. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.18, п. 3 ст.51, ч. 3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до ч.8 ст.294 ЦПК України, позивачу після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved