Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

11 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Крім нього, в даній квартирі зареєстрований його син [PERSON], але з липня 2014 року він не проживає в його квартирі. Отже, відповідач не проживає з ним у спірній квартирі та не допомагає вести спільне господарство та оплачувати комунальні послуги, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, позбавляє його можливості у повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном, що порушує його права, за захистом яких він вимушений звертатись до суду. Просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON],\~таким, що втратив право користування житловим приміщенням \~квартирою № 55 розташованій в будинку № 9 по вулиці Ломізова в місті Маріуполі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікуванням судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада», тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд,\~дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1\~ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що квартира № 55, розташована в будинку № 9 по вулиці Ломізова в місті Маріуполі належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі біржового контракту № 26282 від 09 грудня 1999 року, зареєстрованого в Маріупольському БТІ за реєстровим номером 38806. [PERSON] зі\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. [PERSON] ж із ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. В сенсі\~ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з довідки, виданої Центром адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11.10.2018 року, за адресою: [ADDRESS] по теперішній час зареєстровано три особи: [PERSON], 03.03.09181 року народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] про фактичне проживання виданого КСН «Центральний» від 14.11.2018 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 03.03.09181 року народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але фактично мешкають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Крім того, факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з липня 2014 року був підтверджений показами свідків [PERSON] та [PERSON], які були надані у судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири\~понад рік. Приймаючи до уваги те, що позивач є власником квартири № 55, розташованої в будинку № 9 по вулиці Ломізова в місті Маріуполі, а відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджає у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування даною квартирою. Що стосується судових витрат то позивач не наполягав стягнути з відповідача\~\~судовий збір, сплачений при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved