Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

12.04.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданого 04.03.2019 суддею Краснолиманського міського суду Донецької області на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, до1/8 частини його заробітку(а.с.3-4). Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити(а.с.45). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу без її участі (а.с.46). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.11ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2019 суддею Краснолиманського міського суду Донецької області Ткачовим О .М., був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2019 року та до досягнення дитиною повноліття(а.с.8). Ст. 192СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд і справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позивач у своїй позовній заяві просить суд про зменшення розміру аліментів з ј частини на 1/8 частину посилаючись на те, що у нього на утриманні перебуває ще спільна з відповідачем повнолітня дитина- [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час є студенткою 1 курсу денного відділення Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України НАУ ім. Я.Мудрого та яка знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні, на підтвердження чого надав копію свідоцтва про народження (а.с.9), а тому обов`язок утримувати двох дітей ставить його у скрутне матеріальне становище. Але суд зауважує, що дані обставини спростовуються копією рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 27.05.2019, яке набрало законної сили 26.06.2019, про стягнення щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04.04.2019 і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до [INFO] , але не більше ніж до досягнення нею 23 років(а.с.36-40). Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Також не надано доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи те, що позивач працездатний, будь-яких інших належних та допустимих доказів, про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, факт, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, так як не надано доказів про збільшення кола утриманців, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed