Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

10 березня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати в загальному розмірі 13058, 76 грн. та судові витрати. В обґрунтування цьому вказував, що він є власником двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений зазначений договір оренди від 01 березня 2019 року. Предметом договору було надання [PERSON] в строкове платне користування двокімнатної квартири, Термін оренди було виззначено у п. 6 місяців, який було автоматично продовжено на підставі п. 3.3 Договору. Крім того, Договором п. 4. 1 було встановлено розмір щомісячної орендної плати у розмірі 700 грн. Також Договором встановлено, що відповідачка оплачує комунальні послуги самостійно, на підставі рахунків відповідних постачальників. До того ж п. 6.6. Договору встановлено відповідальність відповідача за цілісність майна в орендовані квартирі. 20 квітня 2020 року за спільною домовленістю сторін Договор оренди було розірвано, факт розірвання було зафіксовано Актом про розірвання договору за спільною домовленістю сторін. В зазначеному акті крім іншого було зафіксовано наявність станом на 20 квітня 2020 року заборгованість зі сторони відповідача з наступних пунктів оплати: за сплату послуг за використання електроненергії - 1398 грн., за сплату послуг за використання води та послуг водопостачання - 196 грн., за сплату послуг за використання газу та послуг газопостачання - 860 грн., за сплату послуг інтернет-провайдера 90 грн., борг за орендну плату - 1666 грн. Крім того відповідачем було пошкоджено дзеркало, вартість якого 1000 грн. Відповідачка повністю погодилась із зазначеною сумою заборгованості, про що свідчить її підпис у вказаному вище акті. Окрім цього сторони передбачали відповідальність за порушення термінів оплати орендних платежів, так, у випадку прострочення по сплаті орендних платежів пеня складає 1, 5 % від суми боргу за кожень день прострочки. Тому сума пені складає 7846, 86 грн. Однак до цього часу нею дана заборгованість не сплачена відповідачкою, в зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, а також в своїй заяві просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно та належним чином. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вважаючи за можливе розглянути справу без участі сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до викладених нижче висновків. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, позивач є власником двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 01 березня 2019 року між сторонами був укладений договір найму (оренди) двокімнатної квартири, відповідно до якого [PERSON] передав в тимчасове користування квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 4 договору строк договору оренди встановлювався до 03 червня 2013 року. Розмір орендної плати склав 700 грн. щомісячно (п. 3 договору). Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно зі ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Статтею 762 цього ж Кодексу визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Відповідно до ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку. В той же час, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 764 ЦК України). 20 квітня 2020 року за спільною домовленістю сторін Договор оренди було розірвано, факт розірвання було зафіксовано Актом про розірвання договору за спільною домовленістю сторін. В зазначеному акті крім іншого було зафіксовано наявність станом на 20 квітня 2020 року заборгованість зі сторони відповідача з наступних пунктів оплати: за сплату послуг за використання електроненергії - 1398 грн., за сплату послуг за використання води та послуг водопостачання - 196 грн., за сплату послуг за використання газу та послуг газопостачання - 860 грн., за сплату послуг інтернет-провайдера 90 грн., борг за орендну плату - 1666 грн. Крім того відповідачем було пошкоджено дзеркало, вартість якого склала 1000 грн. Відповідачка повністю погодилась із зазначеною сумою заборгованості, про що свідчить її підпис у вказаному вище акті. Окрім цього сторони в Договорі оренди передбачали відповідальність за порушення термінів оплати орендних платежів, так, у випадку прострочення по сплаті орендних платежів пеня складає 1, 5 % від суми боргу за кожень день прострочки. Тому сума пені складає 7846, 86 грн.(1666 грн. сума боргу за орендну плату х1, 5:100- 24,99 грн. х314 дні прострочки плати боргу =7846, 86 грн. Таким чином загальна сума заборгованості з орендної плати відповідачки складає 13058, 76 грн. За викладеного,

Outcome: approved