Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

10 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користування 1/3 часткою житлового будинку № 42 по вул.Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.07.2015 року державним нотаріусом Першої вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, належить 1/3 частка житлового будинку № 42 по вул. Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області. В зазначеному жилому будинку з 06.12.2001 року зареєстрована відповідач [PERSON] Посилаючись на те, що відповідач за місцем реєстрації не проживає з 2003 року, \~витрати по утриманню нерухомого майна не несе, особистих речей цієї особи в будинку немає, реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в користуванні та утриманні житла, тому позивач на підставі норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про власність», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, направивши на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд прийшов до наступного. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2015 року, виданого державним нотаріусом Першої вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником 1/3 частки житлового будинку № 42 по вул. Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області. В зазначеному жилому будинку, зареєстрована відповідач [PERSON] , дата реєстрації якої 06 грудня 2001 року, що підтверджується будинковою книгою, копія якої долучена до матеріалів справи, а також адресною довідкою. Як встановлено в судовому засіданні , остання з 2003 року за місцем реєстрації не проживає, витрати по утриманню майна не несе, особистих речей цієї особи в будинку немає, що підтверджується актом від 10.07.2015 року (а.с.9) та довідкою вуличного комітету від 09.07.2015 року (а.с.8). Отже, наслідком вищенаведених обставин є створення позивачу перешкод в користуванні належним останньому житлом та його утриманні. Так, Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася\~ 17\~ липня\~ 1997\~ року\~ відповідно\~\~ до\~ Закону України від 17 липня 1997 року\~ № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції,\~ закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,\~ відповідно\~ до\~ закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,\~ 317,\~ 319,\~ 321 ЦК України). \~Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Звернення до суду із вимогою про зняття особи з реєстраційного обліку одна із форм захисту власником своїх прав. Та такий спосіб судового захисту порушеного права позивача, обраний ним, не суперечить законодавству і може бути застосований судом. Відповідно до статей 71 і 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином наданими позивачем суду доказами доведений факт відсутності відповідача [PERSON] в місті Вознесенську по вул.Котляревського № 42 понад встановлені ст.71 ЖК України строки. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що в будинку відповідач не проживає, особисті речі відповідача відсутні, то суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON]. такою, що втратила право на користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням положень ч.8 ст.8 ЦПК України та ст.ст. 71, 72 ЖК України .

Outcome: approved