overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

10 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.06.2014р. о 10 год. 04 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.06.2014р. о 10 год. 04 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий емоційно знижений. Мислення торпідне. Розмовляє з неіснуючим співрозмовником. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний делірій. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

10 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.06.2014р. о 20 год. 11 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.06.2014р. о 20 год. 11 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї переслідування, впливу на адресу матері. Впевнений, що мати намагається його отруїти: «тому і не їм». Говорить, що «голоси в голові кажуть, що мені треба робити, треба кудись йти». Мислення паралогічне, дезорганізоване. Критика до свого стану порушена. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

10 червня 2014 року Іванюк звернулася в суд з позовом до Іванюк. про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 01 червня 2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 419. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 01 червня 2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]від 01 червня 2003 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина: син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

10 червня 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 березня 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір №AN7KCC9FEJ0110, за умовами якого останній отримав 20000 грн. кредиту зі сплатою 0,12% річних від суми заборгованості за користування кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 17 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 30833 грн. 42 коп., яку позивач просить стягнути з [PERSON] Від позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи повторно не з'явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 16 березня 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір № AN7KCC9FEJ0110, за умовами якого останній отримав 20000 грн. кредиту зі сплатою 0,12% річних від суми заборгованості за користування кредитом (а.с.7, 8-14). Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язувався своєчасно погашати заборгованість щомісячними платежами. У зв'язку з тим, що позичальник не проводив поетапного повернення коштів та сплату відсотків за користування кредитом, станом на 17 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 30833 грн. 42 коп., в тому числі: борг за кредитом - 5602 грн. 95 коп., борг за відсотками - 3 грн. 26 коп., борг по комісії - 4000 грн. 00 коп., пеня - 19282 грн. 76 коп. та штрафи - 500 грн. і 1444 грн. 45 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно вимог договору та вимог ЦК України, а при відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, передбаченому договором. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2011 року у розмірі 30833 грн. 42 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» 308 грн. 33 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

10 червня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.03.2009 року [PERSON] 11.03.2009 року отримала кредит у розмірі 10800.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 30.04.2014 року має заборгованість 17568.15 грн., яка складається з: - 8995.61 грн. - заборгованості за кредитом; - 7497.87 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); - 824.67 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 17568.15 грн. та судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідачка проти позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідність ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 11.03.2009 року Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, згідно з умовами якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 10800.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 30.04.2014 року має заборгованість 17568.15 грн., яка складається з: - 8995.61 грн. - заборгованості за кредитом; - 7497.87 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 824.67 грн. - штраф (процентна складова). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст. 623 ЦК України). На підставі вище викладеного необхідно стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.03.2009 року в розмірі 17568.15 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

10 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.01.2012 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 20 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 21 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 20 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину-доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна буде вирішуватися окремо, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

10 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.01.2000 року у виконкомі Малинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 1 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в них народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні. В позовній заяві вказує на те, що з грудня 2013 року вони з відповідачем разом не проживають. Причиною розпаду сім'ї є взаємна неповага, побутові сварки, різні характери та погляди на життя, між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння щодо багатьох принципових життєвих позицій, в результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. В даний час вони із відповідачем проживають окремо, кожен з них веде своє особисте життя, ніяким чином не пов'язане з сімейними відносинами. Спірних питань щодо спільного майна подружжя та місця проживання дитини в даний час немає. Строку на примирення просить не надавати, так як вважає, що їхній з відповідачем шлюб набув формального характеру, тому просить його розірвати. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Після реєстрації розірвання шлюбу просить присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримує, просить задовольнити її в повному обсязі, просить не стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 23.01.2000 року, зареєстрованому у виконкомі Малинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 1 (а.с.4). Від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO],(а.с.7), яка проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з грудня місяця 2013 року та загальне господарство не ведуть, в даний час проживають окремо, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

10 червня 2014 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,5 гектара для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. 31 січня 2012 року на вищевказане спадкове майно померла залишила заповіт на ім'я відповідача. За прийняттям спадщини позивач звернувся до Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак у вчиненні нотаріальних дій йому було відмовлено через пропущений строк. Своєчасно звернутися до нотаріуса позивач не мав можливості через скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд позов задовольнити. Представник відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог позивача в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 07 червня 2012 року, актовий запис № 8 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,5 гектара для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 045917, виданого Березнегуватською райдержадміністрацією Миколаївської області 16 жовтня 2003 року (а.с.7). Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом та протягом встановленого законом строку не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 03 червня 2014 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину з причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.1220 зазначеного Кодексу часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частина 3 ст.1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] посилається на те, що спадщину не прийняв, оскільки на той час мав скрутне матеріальне становище, що може бути визнано поважною причиною пропуску цього строку. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення позивачу додаткового трьохмісячного строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved