Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

11 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 05.11.2014 року, укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 4268,25 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 213,58 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Своїм підписом у Генеральній угоді відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг та погоджується, що дана Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком кредитний договір. Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 21.11.2019 року має заборгованість на загальну суму 15554,49 грн., з них: 3896,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3482,81 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 7787,60 грн. - заборгованість за пенею; 387,76 грн. - штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Тому позивач, як правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, ухвалою від 23 жовтня 2018 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає та згоден на заочний розгляд справи /а.с.41/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідачу направлялася судова повістка про виклик в судове засідання за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «за зазначеною адресою не проживає» /а.с.49/. При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у її відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223, ст.280 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05.11.2014 року, відповідно до п.п.2.1 якої банк надав відповідачу кредит в сумі 4268,25 грн. строком на 24 місяці з 05.11.2014 року по 30.11.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на обов`язок позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві та Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 213,58 грн. для погашення заборгованості по кредиту. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізнішою 30.11.2016 року /а.с.8/. Підписавши зазначену Генеральну угоду, відповідач погодилася, що зазначена Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, а також Тарифами , складає між нею та Банком кредитний договір. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.38-39/. Відповідно до п.п.2.1 Генеральної угоди, відповідач зобов`язалася щомісяця погашати заборгованість по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентах, а також інших витрат відповідно до Умов та Правил. Як передбачено п.п.2.2 Генеральної угоди, згідно ст.212, 611, 651 Цивільного кодексу України, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та Правилах, більш ніж на 31 день, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 787,76 грн. Крім того, згідно п.2.8 Генеральної угоди, при порушенні Позичальником зобов`язань по сплаті кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Згідно з п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов`язання, передбачені п.п.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується так: пеня = базова процентна ставка по договору /30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивач вважає, що станом на 21 листопада 2019 року заборгованість по кредитному договору склала 15554,49 грн., з них: 3896,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3482,81 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 7787,60 грн. - заборгованість за пенею; 387,76 грн. - штраф згідно генеральної угоди. /а.с.5-6/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.2.5 Генеральної угоди, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст.612 ЦК України ,боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як відповідач не виконала зобов`язання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, пенею та штрафом підлягають задоволенню. Щодо відсотків за користування кредитом, суд прийшов до наступного. Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. При цьому, згідно з абзацом 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Тому, виходячи із аналізу абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у пунктах 53-55. П.2.1 Генеральної угоди передбачено строк кредитування - 24 місяці, а саме: з 05.11.2014 року по 30.11.2016 року. Тобто Генеральною угодою сторони погодили строк виконання зобов`язань за договором в повному обсязі - не пізніше 30.11.2016 року. Таким чином, після 30.11.2016 року строк кредитування закінчився та відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України право позивача на нарахування відсотків за кредитом припинилося. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано відсотки по 21 листопада 2019 року включно. Тому суд вважає, що в період з 01 грудня 2016 року по 21 листопада 2019 року відсотки нараховано без відповідних правових підстав, і тому позов в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню в частині стягнення відсотків, нарахованих по 30 листопада 2016 року включно в сумі 1425,55 грн. (а.с.5-6), а в частині стягнення заборгованості за відсотками, які нараховані у період з 01 грудня 2016 року по 21 листопада 2019 року в сумі 2057,26 грн. позивачу слід відмовити. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, складає 13497,23 грн. (з них: заборгованість за тілом кредиту - 3896,32 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 1425,55 грн.; заборгованість за пенею - 7787,60 грн.; штраф - 387,76 грн). Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial