Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

11.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, де просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклали шлюб 25.02.1983 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який за своїм психічним станом є таким, що не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В березні 2010 року йому встановлена 1 група інвалідності з дитинства, безтерміново. В даний час стан він потребує матеріальної допомоги, оскільки потребує лікування, а отримувана ним пенсія є недостатньою. Посилаючись на ст.198 СК України просить її вимоги задовольнити. \~ Згідно п. 9 ч. 1 Розділу\~ХІІІ\~Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного\~Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. \~\~ Оскільки провадження по вказаній справі було відкрито до набрання чинності нових процесуальних норм, суд\~\~ухвалою від 24.01.2018 року постановив про проведення судового розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження за діючими нормами\~ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року. яка направлена всім учасникам. Копія ухвали суду від 24.01.2018 року була направлена учасникам, оскільки відповідач не проживає за адресою місця реєстрації, відповідно до вимог ч.6 ст.130 ЦПК України судова повістка з копією ухвали від 24.01.2018 року була направлена за місцем його роботи в СФГ «Обрій» та отримана по місцю роботи відповідача 02.02.2018 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням. Відповідач не подав до суду відзив з доказами на підтвердження обставин на яких би ґрунтувалось його заперечення щодо позову. При цьому в ухвалі суду відповідачу розяснено, що в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. В судове засідання не зявилися позивач та відповідач, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та в разі повторної неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд з урахуванням того, що всі учасники про розгляд справи повідомлені належним чином та з урахуванням думки позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення відповідно вимог ст., ст. 280 284 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, судом встановив наступне. Із свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, сторони в Новопразькій селищній Раді Олександрійського району Кіровоградської області зареєстрували шлюб 25 лютого 1983 року, актовий запис №8, який розірвали 02.07.1998 року, що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], де сторони записані батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтвом про народження. [PERSON] [INFO], згідно довідки МСЕК серія 10ААА №363204 є інвалідом першої «Б» групи, інвалід з дитинства; інвалідність встановлена безтерміново та потребує постійного стороннього догляду та нагляду, що підтверджується копією довідки МСЕК. В судовому засіданні встановлено, що дитина інвалід [PERSON] проживає спільно з матір'ю [PERSON], отримує державну допомогу як інвалід, перебуває у безпорадному стані, потребує сторонньої допомоги. Як розяснено у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006\~pоку, обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина не є продовженням обов'язку батьків по утриманню дітей до досягнення ними вісімнадцяти років, оскільки ці обов'язки виникають із різних підстав. Стягнення аліментів на сина, який досяг повноліття, з підстав, передбачених\~ст. 198 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. \~\~ Відповідно до\~ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач є працездатною особою, згідно даних вказаних позивачкою, він працює в селянському (фермерському) господарстві «Обрій», а тому має змогу отримуючи зарплату надавати матеріальну допомогу своїй дитині інваліду дитинства. Відповідач не надав суду відзиву з запереченням можливості надання матеріальної допомоги повнолітній дитині інваліду дитинства з доказами того, що за станом здоровя він є непрацездатним і в звязку з цим позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати доходи, тобто відповідачем доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання непрацездатного сина до суду не надано. Судом в ухвалі було розяснено, що в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Розмір аліментів має бути визначений у частці від заробітку, суд приймає до уваги інформацію, яка надана позивачкою, що відповідач працює в СФГ «Обрій» і отримує стабільний дохід, що дає підстави для застосування положень\~ст.200 СК України\~та стягнення з відповідача аліментів у частці від зарплати. Враховуючи, що у відповідача зявилось аліментне зобовязання, судом визначено час, з якого присуджено аліменти, з дотриманням вимог ст.ст.201,\~191 СК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст..141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 704, 80 грн.

Outcome: approved