Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

12.12.2019р. до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , який згідно Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 11.11.2019р. Калинівським районним структурним підрозділом КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», складається з житлового будинку літ.А, прибудови літ.а, ганку, загальною площею 96,6кв.м., житловою площею 82,4кв.м., сараю літ.Б, сараю з літньою кухнею літ.В, погребу з шиєю літ.Г, убиральні літ.Д, огорожі літ.№1, хвіртки літ.№2, воріт літ.№3, криниці літ.№4, ринкова вартість якого відповідно до Експертного висновку, складеного 03.12.2019р. Вінницькою торгово-промисловою палатою становить 110000грн., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] в [ADDRESS]. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , яке фактично відповідно до вимог ст.ст.548-549 ЦК УРСР, прийняв він, оскільки вступив в його управління та володіння. З метою оформлення своїх спадкових прав, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, через що вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положенням ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, у відповідності до п.п.1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. За змістом норм розділу УП спадкового права ЦК України у редакції 1963р., спадковим майном є майно, яке на праві приватної власності належало спадкодавцю на час його смерті. Відповідно до частини 1 статті 524 ЦК України, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно статті 527 ЦК України, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09.12.1997р. Павлівською сільською радою Калинівського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , власником якого згідно погосподарської книги № 10 був [PERSON] , про що свідчить довідка Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1227 від 10.12.2019р. Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.553 ЦК України, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Як вбачається з довідок Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 18.10.2019р. № 876, та від 03.12.2019р. за № 1180, на момент своєї смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою проживав та був прописаний його син [PERSON] . Відомості про інших осіб відсутні. Оскільки позивач [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 10.01.1975р. Павлівською сільською радою Калинівського району Вінницької області), на день смерті свого батька, постійно з ним проживав та був зареєстрований за однією адресою, заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 553 ЦК України не подав, він вважається таким, що прийняв спадщину. оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права за законом після смерті батька, про що свідчить роз`яснення приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламова О.В. від 10.12.2019р. № 373/01-16. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved