overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

11 липня 2016 року судом було винесено рішення по цивільній справі, за вказаною позовною заявою, яким позовні вимоги задоволено та враховуючи те, що позивачка є інвалідом 2 групи, в порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідача, на користь держави стягнуто суму судового збору у розмірі 551,20 грн. Але зважаючи на те, що відповідач, Піддубненська сільська рада Великоновосілківського району Донецької області,є юридичною особою, то сума судового збору згідно Закону України «Про судовий збір» повинна дорівнювати 1378,00 грн. На підставі Закону України «Про судовий збір», недоплачена сума судового збору стягується за ухвалою суду в разі внесення судового збору в меншому розмірі, ніж встановлено законом, а тому судовий збір у розмірі 1378,00 грн. підлягає стягненню із позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд може ухвалити додаткове рішення суду, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони справи, викликані судом в судове засідання по розгляду питання про винесення додаткового рішення, в телефонному режимі, в судове засідання не зявилися, але їх неявка не перешкоджає розгляду. На підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Ганнівсько-Вирівської сільської ради з позовом, в якому вказує, що 29 серпня 2012 року помер його батько [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропустив через поважні причини, просить постановити рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю сім місяці. У судове засідання [PERSON]Ю не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Ганнівсько-Вирівської сільської ради у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без участі представника ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 30 березня 1995 року народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого батьком записаний [PERSON] (а. с. 4). 29 серпня 2012 року батько позивача [PERSON] помер (а. с. 5). На підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 28 лютого 2002 року №67 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,8677 га, яка розташована на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №003240 (а. с. 6). Відповідно до довідки Ганнівсько-Вирівської сільської ради від 23 червня 2017 року №243 [PERSON] проживав один у [INFO] (а. с. 7). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а. с. 16). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, з огляду на положення ч. 1 ст. 1270 ЦК України щодо максимального строку для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяці. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою, в якій просить встановити факт того, що [PERSON], померлий 05.12.2013 року є його рідним братом. В обґрунтування заяви зазначено, що 05.12.2013 року помер рідний брат заявника [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,4569 га., розташованої на території Добропільської сільської ради Добропільського району Донецької області. Заявник є спадкоємцем другої черги, оскільки дружина брата померла 01.07.2006 року, дочка [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини на користь заявника. Проте оформити права власності на спадщину не вдається, оскільки відсутнє свідоцтво про народження спадкодавця та відсутні актові записи в архіві, в звязку з чим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. З метою підтвердження факту родинних відносин змушений звернутись до суду. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Представник заявника в судовому засідання навела обґрунтування аналогічні з тими, що викладені у заяві. Представник Добропільської сільської ради Добропільського району Донецької області в судове засідання не прибув, до суду надано заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження батьками записано: батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно свідоцтва про смерть, 05.12.2013 року помер [PERSON]. В судовому засідання заявник зазначив, що померлий 05.12.2013 року [PERSON] [INFO] був його рідним братом по батькові. У них був спільний батько [PERSON]. Певний час проживали всі разом, потім батько з братом переїхали в іншу сімю. З покійним братом тісно спілкувались, підтримували родинні відносини, з дочкою брата спілкуються і на цей час, іноді приїздить до неї в гості. Допитана в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] показала, що за життя знала [PERSON], з ним навчались в одному класі, їй відомо про те, що [PERSON] є рідним братом [PERSON], в них був спільний батько. Брати підтримували нормальні відносини. Допитана в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] показала, що за життя знала [PERSON], знайома з його родиною, їй відомо, що [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON]. У відповідності до п.1 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги заявника про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки встановлені обставини переконливо доводять факт того, що померлий 05.12.2013 року [PERSON] був рідним братом заявника [PERSON]. Такі висновки суду ґрунтуються на підставі досліджених доказів, долучених до матеріалів справи, пояснень заявника та показів свідків, достовірність яких не викликає сумніву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

11 липня 2017 року, [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив суд, встановити юридичний факт родинних відносин в тому, що він є рідним сином [PERSON], померлого 02.12.2016 р., мотивуючи це, неможливістю отримання ним спадщини після смерті батька, враховуючи розбіжності у прізвищі спадкодавця у свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 473194 від 03.12.2016 р., в якому померлий вказаний як «Ближинський», в той час, як його прізвище у паспорті громадянина України вказано як «Бліжинський», що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом за відсутності доказів родинних звязків. В судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, однак надав суду свою письмову заяву, в якій підтримав свою заяву в порядку окремого провадження та з посиланням на ст. 158 ЦПК України просив суд слухати справу за його відсутності (а.с. 119,20). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, поштовим повідомленням про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності суду не надав (а.с. 18). Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 5 частини 2 статті 234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 02.12.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 473194 від 03.12.2016 р. був батьком заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії ІІІ-ЖД № 281032 від 15.09.1980 р., в якому, на російській мові вказано прізвище батька як [PERSON] (а.с. 7,8). В той же час, у свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 473194 від 03.12.2016 р., внаслідок довільного перекладу з російської на українську мови було допущено помилку (описку) у прізвищі спадкодавця, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на імя заявника, що підтверджується листом нотаріуса (а.с. 10). У зв`язку з викладеним, суд вважає доведеним та встановленим судом юридичний факт родинних відносин заявника (як сина) та померлого 02.12.2016 р. [PERSON], як батька заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 09 вересня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем з травня 2017 року не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 09 вересня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-СР №020123 від 09 вересня 2006 року. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Позивач спільно з відповідачем з травня 2017 року не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, слід покласти на позивача, за його згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів.\~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.05.2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає. Відповідач офіційно не працює, інших утриманців не має, має можливість та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], тому позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн. щомісяця до повноліття дитини. До проведення судового засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти задоволення позову. Просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батько зобов'язаний брати участь в утриманні дитини до її повноліття. Згідно ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав, суд позов задовольняє та присуджує до стягнення з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 гривень щомісяця починаючи з 11 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16.07.2010 року, про що було зроблено актовий запис № 858. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з жовтня 2016 року, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16 липня 2010 року, про що було зроблено актовий запис № 858 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 640,00 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], вказавши, що домовленості між нею та відповідачем про участь останього в утриманні дитини не досягнуто, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з нього на її користь аліменти на сина в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Від відповідача [PERSON] надійшло заперечення, відповідно до якого він позов визнає частково, а саме згодний сплачувати аліменти в розмірі ? частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розглянути справу справу без його особистої участі. Судом встановлено, що 12.06.2014 заочним рішенням Тальнівського районного суду розірвано шлюб між сторонами (а.с.8). Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 6). Син проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Тополівської сільської ради № 218 від 01.07.2017(а.с.7), знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює бригадиром колії Христинівської дистанції колії, служба колій філії Одеської залізниці ПАТ «Укрзалізниця» ПЧ5. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач, яка працює та отримує заробітну плату в сумі 3200 грн. Приймаючи до уваги, що позивач являється матеріально малозабезпеченою, але має дохід, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, офіційно працює та має постійний дохід, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі ? частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], вказавши, що домовленості між нею та відповідачем про участь останього в утриманні дитини не досягнуто, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з нього на її користь аліменти на сина в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Від відповідача [PERSON] надійшло заперечення, відповідно до якого він позов визнає частково, а саме згодний сплачувати аліменти в розмірі ? частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розглянути справу справу без його особистої участі. Судом встановлено, що 12.06.2014 заочним рішенням Тальнівського районного суду розірвано шлюб між сторонами (а.с.8). Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-СР № 148838 (а.с. 6). Син проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Тополівської сільської ради № 218 від 01.07.2017(а.с.7), знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює бригадиром колії Христинівської дистанції колії, служба колій філії Одеської залізниці ПАТ «Укрзалізниця» ПЧ5. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач, яка працює та отримує заробітну плату в сумі 3200 грн. Приймаючи до уваги, що позивач являється матеріально малозабезпеченою, але має дохід, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоровя, є працездатний, офіційно працює та має постійний дохід, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі ? частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 20 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через непорозуміння та суперечки, розбіжність інтересів у поглядах на життя. Сторони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, проживають окремо. Шлюб носить формальний характер. Позивач зазначає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач зазначає, що спору про місце проживання дитини і розподіл майна немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути понесені судові витрати. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує щодо його задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення 640,00 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved