Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

12.08. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності. У позовній заяві позивач просить суд визнати за нею, [PERSON] жителькою 79052, [ADDRESS], права та обовязки забудовника(правонаступником) [PERSON]., що до садового будинку за [ADDRESS] у садовому товаристві Гудок на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області з можливістю оформлення право майнових документів на даний будинок. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №6300 від 2009року, копію якого додано до позовної заяви. Заповіту він не залишив. Спадкоємцем після його смерті є, [PERSON]. На час смерті чоловіка вона проживала разом з ним а отже вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. З приводу наведеного позивачака звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва на спадщину за законом. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,0430га в межах згідно з доданим планом, що знаходиться у садовому товаристві Гудок на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, на яку державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом у відповідності до якого вона стала власником даної земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER]. Після смерті чоловіка вона і надалі продовжує використовувати дану земельну ділянку за призначенням. На території вказаної земельної ділянки чоловіком [PERSON] за життя було збудовано садовий будинок за №1 по вул.Джерельній у судовому товаристві Гудок на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району відповідно до технічного паспорту. На підставі наведеного позивачка у позовній заяві просить суд заявлені позовні вимоги задоволити. Позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просить задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове не зявився без поважних на те причин, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення або перенесення розгляду справи від нього до суду не надходило Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа мас право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №6300 від 2009року. На час його смерті спадкоємцем першої черги являється [PERSON]. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст .1269 ЦК України Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 20.07.2010р. державним нотаріусом II Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], на підставі ст. 1261 ЦК України, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки, площею 0,0430 га, наданої для ведення садівництва, що розташована в СТ «Гудок» на території Скнилівської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦПК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] є власником земельної ділянки площею 0,0430 га, що знаходиться у садовому товаристві Гудок, за кадастровим номером [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 20.07.2010 року, р. №2-1238 та державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 05.04.2011 року до позивачки перейшла земельна ділянка в порядку спадкування 20.07.2010 року та виникло право власності на неї 05.04.2011 року. Як випливає з технічного паспорта б/н від 28.11.2013 року садовий будинок побудований 1984 року, право власності на який не підтверджується документально. Відповідно до ч. ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як зазначено в позовній заяві вказаний будинок побудовано самочинно (відносини регламентовано ст. 376 ЦК України, та позивач просить визнати право власності на самочинно збудоване майно. За змістом ч.1.ст 376 ЦК України об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: - земельна ділянка не відведена для цієї мети; - відсутній належний дозвіл на будівництво; - відсутній належним чином затверджений проект; - при будівництві допущені істотні порушення будівельних норм і правил. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, в судовому засіданні підлягають з'ясуванню причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування. Задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (частини 3, 5 ст. 376 ЦК). При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. У разі визнання судом права власності на самочинно зведену будівлю за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій ця будівля розміщена, до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (ч. 6 ст. 376 ЦК). До спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану (частини 4, 7 ст. 376 ЦК). Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. З огляду на вище наведене, беручи до уваги те, що позивачем не представлено достатніх доказів в підтвердження права своєї вимоги, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю права правової вимоги На підставі наведеного та

Outcome: dismissed