Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

10.09.2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] із яких: 1/2 частки, як за членом колгоспного двору та 1/2 в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . Ухвалою суду від 27.10.2020 року, відповідно до положень ч.1 ст. 53 ЦПК України, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Бахмацьку міську раду Чернігівської області, яка є юридичною особою, так як позивачем в позовній заяві зазначено третьою особою саме відділ державної реєстрації виконкому Бахмацької міської ради. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, але у своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в підготовче засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. У визначений судом строк відзиву не подали. Представник третьої особи - Бахмацької міської ради Чернігівської області в підготовче засідання не з`явився, але надіслали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , яка доводилась матір`ю позивачу (а.с. 8), померла [INFO] (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить 1/2 частина домоволодіння за [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у передбаченний законодавством шестимісячний термін, прийняв спадщину після її смерті, оскільки проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 9) та в подальшому звернувся з відповідною заявою до нотаріуса (а.с. 36). Як вбачається зі змісту довідки за № 269, виданої 17.08.2020 року Григорівською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області, домоволодіння за адресою [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 року належало до суспільної групи - колгоспний двір, членами якого рахувались: голова домогосподарства - [PERSON] , [INFO], померла [INFO] , син - [PERSON] [INFO] (а.с. 20). Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна підтверджує, що будинок з надвірними будівлями споруджувався в колгоспному дворі в 1986-1990 роках (а.с.13). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних». Таким чином розмір часток кожного зі співвласників будинку складав по 1/2 його частині. Зі змісту довідки, виданої 18.06.2020 року КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.12). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с. 29). Зі змісту довідки за № 270, виданої 17.08.2020 року Григорівською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області вбачається, що згідно погосподарської книги в господарстві за адресою [ADDRESS] мається земельна ділянка загальною площею 1,8782 га для ведення особистого селянського господарства і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 19). В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачу у реалізації спадкових прав після померлої матері в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення спадкодавцем права власності на відповідну частину житлового будинку з надвірними будівлями, внаслідок чого нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно (а.с. 21). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] , своєчасне прийняття ним спадщини, відмову іншого спадкоємця - [PERSON] від спадщини (а.с. 36), неналежне оформлення спадкодавцем права власності на відповідну частину будинку з надвірними будівлями, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями після померлої матері [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом». Відповідно до ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…». До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі, без винятку об`єкти нерухомості, введено лише з 29.06.1998 року, коли набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власної на об`єкти нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року за № 121. За таких обставин, права, набуті у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, але без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому порядку. Як член колгоспного двору, позивач має право на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння, проте зареєструвати вказану частину будинку у передбаченому законом порядку позбавлений можливості через відсутність відповідних документів (а.с. 22), тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за ним слід визнати право власності на 1/2 його частину, як члена колгоспного двору.

Outcome: approved