Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

12 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту у сумі 22061 грн. 70 коп. В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 01 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту, за яким останній отримав кредит у сумі 1288,09 грн., на строк 12 місяців, зі сплатою щомісячного платежу 139 грн. 40 коп., відсотків за користування кредитом в розмірі 2,0 % на місяць, та у разі порушення зобов'язання відсотків у розмірі 11,01 % на місяць, пені. Своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором відповідач належним чином не виконав, порушив порядок та періодичність внесення платежів у рахунок погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого станом на 28 січня 2014 року утворилася заборгованість за кредитом у сумі 22061 грн. 70 коп., яка складається з наступного: 5199,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 208,68 грн. - заборгованість по комісії, 15126,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1026 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до задоволення частково. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено договір споживчого кредиту, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 1288 грн. 09 коп. на строк 12 місяців, по 01.10.2007 року включно та зобов'язався сплатити відсотки за користування ним у розмірі 2,0% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 17,39 грн., одноразову винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 117,1 грн., а у разі порушення зобов'язання сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11,01 %, пеню. Вказаний договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Наведене підтверджується анкетою та заявою позичальника [PERSON] № ROH0RX19610066 від 01.10.2006 року, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) сторони обумовили термін позовної давності по вимогам по стягненню кредиту, відсотків за користування ним, неустойки - тривалістю 5 років. Свої зобов`язання перед позичальником згідно вказаного кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» виконав. Відповідно до ст. 526, 527, 530, 532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов`язанні строк. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлено, що відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконав, допустив істотне порушення умов договору щодо порядку та строку сплати кредиту. Останній платіж у рахунок погашення споживчого кредиту відповідачем був внесений 22.08.2011 року в сумі 399 грн. 03 коп. - на погашення відсотків і 595 грн. 97 коп. - погашення пені, що згідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України свідчить про переривання строку позовної давності. Таким чином, встановлено, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у межах строків позовної давності. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором станом на 28.01.2014 року утворилася заборгованість за кредитом у сумі 22061 грн. 70 коп., яка складається з наступного: 5199,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 208,68 грн. - заборгованість по комісії, 15126,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1026 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Таким чином, відповідно до положень ст. 1054, ч. 2 ст. 1050, ст. 1048, 1056-1 ЦК України боржник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. Суд вважає, що розмір пені, яка нарахована позивачем у сумі 15126, 77 грн. значно перевищує розмір завданих йому збитків. Так, відповідач отримав кредит у розмірі 1288 грн. 09 коп., на час судового розгляду він частково виконав свої зобов'язання, сплатив основний борг у сумі 1288 грн. 09 коп. та частково відсотки і пеню. При цьому обставинами, які мають істотне значення при зменшенні розміру неустойки суд вважає те, що відповідач сплатив суму основного боргу, а також те, що за договором споживчого кредиту споживач є слабкою стороною договору. Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, визначивши її у розмірі, який є співмірним із тілом кредиту, в сумі - 1300 грн. Саме такий розмір пені суд вважає таким, що відповідає загальними засадам цивільного судочинства, вимогам розумності і справедливості. З урахуванням наведеного суд вважає за вірне стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в сумі 8234 грн. 93 коп., яка складається з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом - 5199 грн. 50 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 208,68 грн., пені - 1300 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1026 грн. 75 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial