Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

10 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно з 26 вересня 2016 року до 25 вересня 2021 року, тобто до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] є його рідним батьком. 23 вересня 2016 року йому виповнилося 18 років. З 01 вересня 2013 року на по теперішній час він навчається в Маріупольському механіко-металургійному коледжі ДВНЗ «ПДТУ», на даний час є студентом 4 курсу денної форми навчання бюджетної форми, строк навчання в коледжі до 30 червня 2017 року. Зазначав, що оскільки він навчається на денному відділенні, то не має можливості працевлаштуватися та працювати у вільний від навчання час. Стипендію він отримує, але розмір стипендії нижче прожиткового мінімуму, самостійного заробітку у нього немає. На даний час він проживає з матірю, [PERSON], та бабусею, [PERSON], окремо від відповідача. Мама працює оператором ПУ в РБЦ ПАТ ММК «Азовсталь», у 2016 році її заробітна платня у середньому складала 3400 гривень, та зі свого боку мама добровільно надає йому матеріальну допомогу, повязану з навчанням. Крім того, у його матері, [PERSON], є непрацездатні батька: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яким вона, як донька, надає посильну допомогу. Відповідач [PERSON] проживає окремо, працює ковшовим в киснево-конверторному цеху ПАТ МК «Азовсталь», має стабільний дохід у вигляді заробітної платні. До його повноліття, тобто до 25 вересня 2016 року, відповідач на підставі рішення суду виплачував на користь [PERSON] на його утримання аліменти у розмірі 1/6 частини з його заробітної плати, що складало від 1200 до 1500 гривень. Інших аліментних зобовязань у відповідача немає, тому вважає, що він має можливість надавати йому матеріальну допомогу. У звязку з продовженням навчання він постійно несе витрати, повязані з навчанням: покупка канцелярських товарів, підручників, витрати на покупку одежі, харчування, проїзд до місця навчання, витрати, повязані з користуванням інтернетом, з підготовкою та роздрукуванням курсових та дипломної робіт та інше. Крім того, у нього є хронічне захворювання прогресуюча короткозорість високого ступеню обох очей, у нього різко погіршується зір, та дане захворювання потребує додаткових витрат, повязаних з купівлею медикаментів, окулярів та проходженням лікування та обстеження один раз на три місяці. Проте з 25 вересня 2016 року відповідач аліменти не виплачує, добровільно матеріальну допомогу на навчання йому не надає, у звязку з чим він вимушений звертатись до суду. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти у звязку з подовженням навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, з 26 вересня 2016 року до 25 вересня 2021 року, тобто до досягнення ним 23 років. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності, в якій він, зокрема, уточнив позовні вимоги. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти у звязку з продовженням навчання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, з 26 вересня 2016 року до 25 вересня 2021 року, тобто до досягнення ним 23 років. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявився, надіславши заяву з проханням справу розглянути без його участі, уточнені позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду також не з'явився, однак надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на його утримання на час навчання, але не більше, ніж досягнення ним 23 років зі всіх видів заробітку, не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 червня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 05 червня 2012 року, що набрало законної чинності 19 червня 2012 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 082455, виданим Орджонікідзевстким Відділом РАГС міста Маріуполя, в якому в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 вересня 2012 року, з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірів 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. 25 вересня 2016 року позивачу [PERSON] виповнилося 18 років, у звязку з чим стягнення аліментів на його утримання було припинено. Згідно довідки № 5 від 02 вересня 2016 року, виданої Маріупольським механіко-металургійним коледжем, [PERSON] дійсно навчається на четвертому курсі денної форми навчання за бюджетом. Термін закінчення навчання 30 червня 2017 року. У відповідності до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно довідки, виданої МММК ПДТУ від 29 вересня 2016 року, загальна сума доходу [PERSON] з 01 квітня 2016 року по 30 вересня 2016 року становить 4799, 36 гривень, який складається зі стипендії. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає з матірю, [PERSON], заробітна плата якої за відрахуванням обовязкових платежів за останні шість місяців складає 21 533, 55 гривень, що підтверджується довідкою, виданою ПрАТ МК «Азовсталь» від 09 грудня 2016 року, та яка, як зазначав позивач, надає матеріальну допомогу на його навчання. Водночас, згідно довідки, виданої ПрАТ МК «Азовсталь» № 022/8838 від 12 грудня 2016 року, [PERSON] працює у конвертерному цеху МК «Азовсталь», та його середньомісячна заробітна плата за останні шість місяців складає 7 580, 46 гривень. Доказів того, що матеріальне становище та/або стан здоров'я відповідача [PERSON] не дозволяють останньому сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходів), або у відповідача наявні інші діти, непрацездатна дружина, батьки, дочка, син або існують інші обставини, що мають істотне значення та можуть вплинути на визначення розміру аліментів, суду не надано. Таким чином, враховуючи також визнання позову відповідачем в частині стягнення з нього аліментів на період навчання позивача, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), проте не може погодитись з періодом виплати аліментів, заявленим у позові. Так, у позовній заяві, яка надійшла до суду 10 жовтня 2016 року, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його утримання, починаючи з 26 вересня 2016 року до 25 вересня 2021 року, тобто досягнення ним 23 років. Проте відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду з дня предявлення позову. Водночас, згідно положень ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, припиняється у разі припинення навчання. За таких обставин, враховуючи, що позивач [PERSON], який досяг повноліття, проте його вік є меншим ніж 23 роки, продовжує навчання, має потребу в матеріальній допомозі, яку відповідач [PERSON] має змогу надавати зі всіх видів заробітку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини зі всіх видів заробітку відповідача, щомісяця, на утримання сина на час навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме судовий збір у сумі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: partial