Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

11.02.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2019 року відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 20.03.2019 року. Відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не надав. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк достатній для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 15.04.2004 року померла її мати [PERSON], яка на момент смерті була зареєстрований за адресою: [INFO]. Після смерті матері залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, яка розташована на території [PERSON] сільської ради у розмірі 1.000 га., (державний акт на право власності на земельну ділянку від 16.02.2004 року). Вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері. 06.02.2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровської районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 06.02.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін, які повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідач, [PERSON] сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відзив на позовну заяву не надав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області письмових пояснень суду не надала. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, 15.04.2004 року померла мати позивача [PERSON], яка на момент смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження позивача Після смерті [PERSON]І позивача залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, яка розташована на території [PERSON] сільської ради у розмірі 1.000 га., ( державний акт на право власності на земельну ділянку від 16.02.2004 року). Таким чином після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, що складається з вищезазначеної земельної ділянки. Позивач є донькою померлої [PERSON]І,. та спадкоємцем за законом першої черги та бажає прийняти спадщину після смерті матері. 06.02.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного ї нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва після матері [PERSON] Однак, постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу від 06.02.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення її його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. Так, відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що хворіла, перенесла операцію. Після проведеної операції позивачці було категорично заборонені фізичні навантаження, простудні хвороби та стресові ситуації, в зв'язку з чим вона не могла виїжджати зі свого місця проживання. Наявність захворювання та проведення операції позивачеві підтверджується випискою із історії хвороби, згідно якої позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.06.2004 року по 20.06.2004 року. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, що залишились після смерті [PERSON], не звертались, що підтверджується повідомленням нотаріуса. За наведених вище обставин, на думку суду причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, суд вважає поважними та вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачу тривалістю в три місяців з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини позивача у порушенні прав позивача. На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved