Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

11 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову позивач вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося, взаєморозуміння в сім'ї відсутнє, постійно виникають сварки, у зв'язку з чим з червня 2018 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім'ї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. У зв'язку з наведеним просить шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, звернулася з заявою, в якій повідомила про визнання позовних вимог, просила розглянути справу за її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання відповідно до положень ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 14 січня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 11(а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З червня 2018 року з причини постійних сварок на ґрунті взаємного непорозуміння сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. За таких обставин, суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає, так як сторони наполягають на розірванні шлюбу між ними, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітньої дитини, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved