Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що з 12 лютого 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці в 2007 році. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який з моменту розлучення і по сьогоднішній день проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З 2012 року відповідач за рішенням суду зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини. [PERSON] навчається в загальноосвітній школі № 32. Позивач помітивши захоплення і певні здібності останнього у вивчені англійської мови, запропонувала пройти курс поглибленого вивчення англійської мови в ТОВ «Лінгва Альянс» з жовтня 2014 року по травень 2015 року. Зазначені витрати на дитину складають 3\~500 грн. На неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням оплатити половину вартості навчання сина було відмовлено, тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що на його утримані знаходиться безробітна, вагітна дружина та 4-х річний син, також пояснив, що працює в державній службі охорони при УМВС України у Вінницькій області та з його доходів за рішенням суду відраховуються аліменти на утримання сина [PERSON], інших доходів не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. 02 липня 2007 року сторони розірвали шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 075130, видане 21 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 823 (а.с. 4). Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 251010, видане 17 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 094639, видане 28 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу 28 січня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 136 (а.с. 22). Від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 198482, видане 30 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 23). 28 вересня 2014 року між школою іноземних мов «Lingua Alliance» в особі юридичної особи ТОВ «Лінгва Альянс» та [PERSON] було укладено договір № 96 про надання послуг у сфері освіти, відповідно до умов якого позивач має сплачувати 500 грн. на місяць за надані освітні послуги. На виконання умов даного договору [PERSON] сплатила за надані освітні послуги 3\~500 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 30-31) та довідкою № 8 від 03 червня 2015 року, видана керівником ТОВ «Лінгва Альянс» (а.с. 7). Відповідно до табелів навчальних досягнень та відвідування школи за 2013/2014 та 2014/2015 навчальні роки [PERSON] рівень успішності останнього по іноземній мові покращився (а.с. 32-33). Постановою Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ від 26 вересня 2012 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 212/11687/2012 від 21 вересня 2012 року виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 37). Як вбачається з довідки про доходи № 182 виданої [PERSON] 14 липня 2015 року УДСО при УМВС України у Вінницькій області, за період з січня 2015 року по червень 2015 року загальна сума доходу останнього за винятком аліментів становить 15\~536 грн. 63 коп. (а.с. 36). Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч. 2 ст. 51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, відповідач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, що мають істотне значення для звільнення його від участі в додаткових витратах на дитину. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За таких обставин суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] половини розміру понесених позивачем додаткових витрат на дитину, а тому позов підлягає до задоволення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подачу позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved