Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

10 квітня 2017 року керівник Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON], Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про витребування нежитлового приміщення, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Свої вимоги мотивує тим, що Київською місцевою прокуратурою № 9 під час здійснення нагляду за додержанням законності під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017100090000018 від 22 лютого 2017 року встановлено порушення майнових прав територіальної громади міста Києва, а саме: вибуття з її володіння поза волею власника нежитлового приміщення по [ADDRESS]. Зазначене приміщення належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва на підставі рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва». Згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами у місті Києві» будівля передана до сфери управління Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідно до розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 травня 2015 № 279 (з відповідними змінами від 11 листопада 2016 року № 838) будівля закріплена на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва». З листа Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108-3108 від 23 лютого 2017 року вбачається, що ця нежитлова адміністративна будівля тривалий час (понад 30 років) використовується комунальним підприємством для розміщення підрозділів житлово-експлуатаційної дільниці для обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва, а частина нежитлових приміщень (площею 75,2 кв. метри) передана в орендне користування Головному управлінню Національної поліції у місті Києві строком до 01 грудня 2019 року на підставі договору оренди про передачу майна територіальної громади міста Києва від 02 грудня 2016 року № 642. Згідно з інформацією Департаменту комунальної власності м. Києва № 062/02/08-2961 від 24 березня 3017 року будь-яких рішень Київської міської ради про відчуження чи припинення права власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] не приймалось. Разом з тим, згідно з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 82437335 від 15 березня 2017 року вбачається, що зазначені нежитлові приміщення зареєстровані за [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 27 грудня 2013 року № 2/2601/1403/2013. У Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація стосовно такого рішення. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України і розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року Дзержинський міський суд Донецької області повідомив, що провадження № 2/2601/1403/2013 у Ленінському районному суді м. Донецька не перебувало. Судом також повідомлено, що згідно з електронної бази даних Ленінського районного суду м. Донецька в провадженні цього суду перебувало провадження № 2/260/1403/2013 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства, при розгляд якого рішення про визнання права власності на адміністративну будівлю [ADDRESS] площею 835,7 кв. метри від 27 грудня 2013 року не приймалось. Департаментом комунальної власності м. Києва повідомлено що процесуальні документи в рамках справ № 2/2601/1403/2013 № на адресу Київської міської ради не надходили. Просить суд ухвалити рішення, яким: -витребувати від [PERSON] нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 835,7 кв. метри, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER], на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради; -скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29481132 від 29 квітня 2016 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29 квітня 2016 року внесено запис про право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 835,7 кв. метри, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER]. Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник Київської місцевої прокуратури № 9 та представник позивача Київської міської ради підтримали заявлений позов у повному обсязі та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача Головного територіального управління юстиції у місті Києві заперечував проти задоволення позову в частині вимог до управління. Підтримав викладене у відзиві на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Після 30 квітня 2016 року Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві не має повноважень щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій. Забезпечення здійснення зазначених функцій і повноважень покладено на Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яким з травня 2016 року здійснюються повноваження з реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (та інших реєстраційний дій). Представник третьої особи Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає, що позов підлягає задоволенню. Третя особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» направила до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідач є незаконним володільцем спірних приміщень, тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» нежитлова будівля [ADDRESS] загальною площею 835,7 кв. метри належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва (а.с. 11-12). На підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами у місті Києві», зі змінами відповідно до розпорядження № 715 від 12 травня 2011 року, будівля передана до сфери управління Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с. 13-16). Згідно з розпорядженням Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 травня 2015 року № 279, з відповідними змінами від 11 листопада 2016 року № 838, будівля закріплена на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» (а.с. 17-19). Відповідно до листа Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108-3108 від 23 лютого 2017 року нежитлова адміністративна будівля [ADDRESS] загальною площею 835,7 кв. метри належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передана до сфери управління Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Будівля тривалий час (понад 30 років) використовується комунальним підприємством для розміщення підрозділів житлово-експлуатаційної дільниці для обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва та частина нежитлових приміщень (площею 75,2 кв. метри) передана в орендне користування Головному управлінню Національної поліції у місті Києві строком до 01 грудня 2019 року на підставі договору оренди про передачу майна територіальної громади міста Києва від 02 грудня 2016 року № 642 (а.с. 20). З листа Департаменту комунальної власності м. Києва від 24 березня 2017 року № 062/02/08-2961 вбачається, що будинок на [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Києва та переданий до сфери управління Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Департамент приватизації об'єктів нерухомості за вказаною адресою та оформлення свідоцтва про право власності не здійснював (а.с. 21). Згідно з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 82437335 від 15 березня 2017 року нежитлові приміщення, загальною площею 835,7 кв. метри за адресою: [ADDRESS] зареєстровані за [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 27 грудня 2013 року по справі № 2/2601/1403/2013 (а.с. 22-23). Відповідно до ст. 1311 Конституції України та статей 1, 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Вбачається, що такі повноваження в окремих випадках надають право прокурору звертатись до суду з позовом в інтересах держави, якщо відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування своєчасно не вжив таких заходів. Київська міська рада не звернулась до суду з позовом про витребування нежитлового приміщення по [ADDRESS] в свою власність. Звернення до суду є правом, а не обов'язком будь-якої юридичної або фізичної особи, тому з метою захисту інтересів держави до суду з позовною заявою звернувся керівник Київської місцевої прокуратури № 9. Сторона позивача посилається на те, що Київською міською радою рішення про відчуження (приватизацію) спірного майна не приймалося та не було волевиявлення законного власника на відчуження вказаного майна, а цивільної справи, в якій за відповідачем визнано право власності не існує. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У матеріалах справи міститься рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 27 грудня 2013 року в справі № 2/260/1403/2013 за позовом [PERSON] до Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Зазначеним рішенням суду визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно загальною площею 835,7 кв. метри, розташоване по [ADDRESS] у громадському будинку літ. А, а саме: приміщення підвалу, літ. А, група приміщень 179,1 кв. метри; приміщення 1-го поверху, літ. А, група приміщень 323,7 кв. метри; приміщення 2-го поверху, літ. А, група приміщень площею 332,9 кв. метри (а.с. 24-25). 29 квітня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення № 29481132 про реєстрацію права власності за [PERSON] на спірне нежитлове приміщення (а.с. 26). Листом від 27 березня 2017 року № 062/02/08-3025 Департамент комунальної власності повідомив, що процесуальні документи в рамках справ № 2/2601/1403/2013 та № 2/260/1403/2013 на адресу Київської міської ради не надходили (а.с. 28). Аналогічна відповідь міститься в листі Київської міської ради від 28 березня 2017 року № 08/230-716 (а.с. 32). Листом Дзержинського міського суду Донецької області від 16 березня 2017 року № 01-08.4/10/2017 повідомлено, що провадження № 2/2601/1403/2013 в Ленінському районному суді м. Донецька не перебувало. Також зазначено, що згідно з електронною базою Ленінського районного суду м. Донецька в провадженні зазначеного суду перебувало провадження № 2/260/1403/2013 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільної стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку про встановлення батьківства. При розгляді цієї справи рішення про визнання права власності на адміністративну будівлю [ADDRESS], площею 835,7 кв. метри не приймалося (а.с. 27). З наведеного вбачається, що рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на спірне нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] прийняте на підставі документу, оформленого як копія судового рішення. Разом з тим, таке судове рішення насправді не ухвалювалось, з приводу спірного приміщення провадження № 2/2601/1403/2013 в Ленінському районному суді м. Донецька не перебувало, а те, що існує - стосується розгляду іншої цивільної справи. У такому випадку вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29481132 від 29 квітня 2016 року ґрунтується на законі. Також підлягає задоволенню й вимога про витребування спірного нерухомого майна з чужого незаконного володіння. Статями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що нежитлова будівля [ADDRESS] загальною площею 835,7 кв. метри належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва на підставі рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва». Київською міською радою рішення про відчуження (приватизацію) спірного майна не приймалося та не було волевиявлення законного власника на відчуження вказаного майна. У такому випадку [PERSON] набув право власності на це майно з незаконних підстав. Суд прийшов до висновку про скасування рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на спірне нежитлове приміщення, тому нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 835,7 кв. метри підлягає витребуванню від [PERSON] на користь Київської міської ради. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та вини осіб, що порушили права позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь Київської місцевої прокуратури № 9 підлягає також 35505 гривень 56 копійок судового збору.

Outcome: approved