Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

1.07.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просив суд визнати онука [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з тих підставах, що останній з січня 2013 року перестав проживати в квартирі, покинув жиле приміщення добровільно, його майна в квартирі не має, ним не сплачуються комунальні послуги. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяви про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] та його батько [PERSON], що є третьою особою, яка не заявляє самостійних позовних вимог, належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили. Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого 12.07.1994 року Державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.6) Згідно даних ЖКП у вказаній квартирі значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], але фактично він в квартирі не проживає з 2013 року по теперішній час, про що свідчать відповідні акт від 22.06.2015 року. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], колишній член сім'ї власника більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved