Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

10.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою № 165 в будинку № 7 по проспекту Соборності в місті Южноукраїнську Миколаївської області. Мотивує свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло №6373 від 24.12.1998 року йому та його дружині [PERSON], яка померла 03.10.2012 року, належало право власності, по 1/2 частині, на зазначену квартиру, яка складається з двох кімнат житловою площею 15.8 кв.м та 11.7 кв.м. Після смерті дружини, спадщину на 1/2 частину квартири прийняла її дочка [PERSON]. Він свою частину спірної квартири подарував [PERSON] згідно договору дарування від 18.12.2012 року, однак 07.09.2018 року вказаний договір дарування розірвано, у звязку з чим у нього знову виникло право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Оскільки відповідач відмовляється сплачувати кошти за житлово-комунальні послуги, просить визначити порядок користування вказаною квартирою та виділити йому в користування кімнату житловою площею 15.8 кв.м з лоджією площею 1.8 кв.м, а відповідачу кімнату площею 11.7 кв.м і вбудовану шафу площею 0.4 кв.м, залишивши інші приміщення, в загальному користуванні та стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору. В судове\~ засідання\~ сторони не зявилися, перед початком судового засідання направили до суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач вказує, що підтримує позов, відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові матеріали справи та зясувавши зміст спірних правовідносин, суд приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло №6373 від 24.12.1998 року, квартира [ADDRESS] (раніше Комуністичний) в місті Южноукраїнську Миколаївської області, належала на праві приватної власності при спільній власності по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копії технічного паспорту спірна квартира складається з 2-х ізольованих кімнат площею 15.8 кв.м та 11.7 кв.м (а.с. 8-9). [PERSON] померла 03.10.2012 року у віці 67 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис №261 (а.с. 10). Право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору від 07.09.2018 року про розірвання договору дарування 1/2 частки даної квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією договору від 07.09.2018 року (а.с. 7, 11). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пленум Верховного Суду України в п.14) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку, може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Зважаючи на те, що спірні правовідносини врегульовують порядок користування житловим приміщенням, суд вважає, що запропонований позивачем порядок користування квартирою № 165 в будинку № 7 по проспекту Соборності в місті Южноукраїнську Миколаївської області, найбільш враховує баланс інтересів кожного із сторін та відповідає розміру часток. На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою № 165 в будинку № 7 по проспекту Соборності в місті Южноукраїнську Миколаївської області та виділити в користування [PERSON] кімнату площею 15.8 кв.м з лоджією площею 1.8 кв.м, а [PERSON] кімнату площею 11.7 кв.м і вбудовану шафу площею 0.4 кв.м, кухню, ванну кімнату, вбиральню (туалет), коридор - залишити в загальному користуванні. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 704.80 грн., який, у звязку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на його користь (а.с. 1).

Outcome: approved