Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

11 січня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», в якому просить, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 08 лютого 2021 року, стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 9802 грн. 24 коп., які були стягнуті за виконавчим написом нотаріуса, у зв`язку із його скасуванням за рішенням суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 03 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горай О.С. № 17504 від 14.08.2020, було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 13). На виконання зазначеної постанови із заробітної плати [PERSON] було утримано 11382 грн. 46 коп., з яких: 600 грн. - витрати на проведення виконавчих дій, 9802 грн. 24 коп. - переведена сума на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал», 980 грн. 22 коп. - основна винагорода приватного виконавця, що підтверджується довідкою Академії державної пенітенціарної служби № 452 від 29 грудня 2020 року (а.с. 15). Заочним рішенням Деснянського районного суду від 04 грудня 2020 року у справі № 750/8146/20 виконавчий напис № 17504, виданий 14.08.2020 Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 29313 грн. 54 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 9-12). У зв`язку із чим, 22 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 17504 від 14.08.2020 та за заявою [PERSON] повернуто боржнику кошти в розмірі 1580 грн. 22 коп. (600 грн. - витрати на проведення виконавчих дій та 980 грн. 22 коп. - основна винагорода приватного виконавця). Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Судом встановлено, що за період перебування виконавчого документа на виконанні, в рахунок погашення боргу, з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було стягнуто 9802 грн. 24 коп. Рішенням суду у справі № 750/8146/20 визнано виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідно і стягнення заборгованості з позивача є протиправним, а тому суд вважає, що стягнуті кошти підлягають поверненню [PERSON] , як безпідставно набуті відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал». У зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідачу правничу допомогу надавала адвокат Чепурна Н.В. на підставі угоди про надання правничої допомоги від 05 січня 2021 року (а.с. 16). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 06.01.2021 позивач сплатив згідно угоди від 05.01.2021 адвокату 3000 грн. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Згідно розрахунку компенсації витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги до переліку послуг по наданню правничої допомоги віднесено: підготовка позовної заяви про стягнення коштів - 2700 грн. та складання клопотання про об`єднання цивільних справ в одне провадження - 200 грн. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, проте ухвалою суду від 18.02.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про об`єднання цивільних справ в одне провадження та враховуючи складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг (в судовому засіданні адвокат участі не приймала), суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача 1000 грн. витрат на правничу допомогу. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved