overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

12.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різність характерів і життєвих інтересів, постійного ображання позивачки та приниження, які впливають на психічний стан позивачки та дітей. У зв`язку з цим шлюбні стосунки між ними остаточно припинені пів року тому. Також [PERSON] просила повернути їй дівоче прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати по сплаті судового збору. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Подавши заяву з клопотанням розглядати справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не з`явився, при тому його представник подав письмову заяву про визнання позову. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 22.12.2016 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Через розбіжності у поглядах та характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили пів року тому. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам їхніх дітей. В рамках розглядуваного позову майнового спору між сторонами немає. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. У зв`язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно ст. 142 ЦПК України у разі\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд\~у відповідній\~ухвалі чи\~рішенні у\~порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~позивачу з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову. Тож суд\~вважає,\~що позов\~підлягає частковому\~задоволенню в\~пункті стягнення\~по сплаті\~судового збору\~з відповідача\~в сумі\~384,20 грн., так як позивачці на підставі ст. 142 ЦПК України буде повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

12.03.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позивача мотивовано припиненням шлюбних стосунків. Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно окремої письмової заяви просила про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, повідомлений про місце та час розгляду справи в належний спосіб (через оголошення на веб порталі судової влади) в судове засідання не з`явився та про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надав, що надає підстави для заочного розгляду справи. Враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, за наявними документами. Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 11 серпня 2012 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 162. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає і залишиться проживати разом з позивачкою. Згідно позовної заяви відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає окремо від дружини та дітей.Шлюбні стосунки між сторонами припинено у червні 2014 року. Відносно цього заперечень відповідачем не заявлено. У відповідності ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Спору відносно належності спільного майна та місця проживання дітей між позивачем та відповідачем не виникло. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення у даній справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на його користь сплачених судових витрат, а тому суд це питання не розглядає. Враховуючи ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

12.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 09.11.2012 року у\~Московському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Харківського\~міського управління\~юстиції, про що є актовий запис № 960. Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені вже більше року. Сторони по\~справі направили\~суду заяви,\~в яких\~просять розглянути\~справу у\~їхню відсутність,\~позивач позовні\~вимоги підтримав\~у повному\~обсязі,\~відповідач позов\~визнала у\~повному обсязі,\~проти розірвання\~шлюбу не\~заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Волковська». Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09.11.2012 року, про що є актовий запис № 960 у Московському\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Харківського міського\~управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені вже більше року. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~12.03.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі 12.08.2000 року Одрадокам`янською сільською радою у Херсонській області, актовий запис №2. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, так як вони мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Оскільки подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою від 08.04.2019 року справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання. 06.06.2019 року ухвалою зупинено провадження по справі та надано строк для примирення. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 06.09.2019 року відновлено провадження по справі. \~ \~ \~ \~16.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 12.08.2000 року Одрадокам`янською сільською радою у Херсонській області, актовий запис №2 (а.с.9). Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.10). \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між подружжям взаєморозуміння. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, строк наданий судом для примирення не зберіг родини, а тому вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд враховує, що сторонам було надано строк для примирення тривалістю у три місяці, протягом якого сторони не досягли примирення а тому, на думку суду, сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

12.03.2020 акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання, що виникла за період з 01.10.2016 по 31.01.2020 включно, в сумі 7876 грн 201 коп., а також інфляційних в сумі 486 грн 62 коп., 3% річних в сумі 398 грн 02 коп., що нараховані за порушення грошового зобов`язання, та відшкодування понесених судових витрат у сумі 2201 грн. У судовому засіданні представник позивача пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні. Відповідач позов не визнала зазначивши, що її квартира обладнана окремим засобом обліку теплової енергії і фактично в спірний період вона не споживала послуги позивача, а застосована позивачем методика розрахунку суми заборгованості є невірною. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] далі - Квартира). Як випливає з пояснень сторін, будинок, в якому знаходиться Квартира, обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії, а Квартира - окремим засобом обліку теплової енергії. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, що діяв до 01.05.2019 (далі - Закон № 1875-IV), пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, що діє з 10.12.2017 (далі - Закон № 2189-VIII), надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води належить до комунальних послуг. Згідно з частиною третьою статті 20 Закону № 1875-IV, частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідач окремий договір з позивачем не укладала, а отримує послуги на основі типового договору. В порушення вимог законодавства, в період з 01.10.2016 по 31.01.2020 включно відповідач за спожиті послуги теплопостачання не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 7876 грн 01 коп.; розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 5), правильність якого не спростовано належними та допустимими доказами по справі, що є підставою її стягнення. Вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних і 3% річних, що нараховані за порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань, ґрунтуються на приписах частини другої статті 625 Цивільного кодексу України. За таких обставин, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

12.03.2020 р [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 січня 2008 року у Славутському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 13, так як після народження доньки він став їздити на заробітки за кордон і в сім`ї почали виникати непорозуміння та сварки. З квітня 2019 року вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, шлюбні відносини між ними припинені, він проживає окремо, збереження шлюбу не бажає. Відповідачка [PERSON] у відзиві на позов просила надати строк для примирення. У заяві до суду відповідач вказує, що протягом наданого судом трьохмісячного строку примирення з відповідачкою не наступило, вона не вживала ніяких заходів для збереження сім`ї, наполягає на розірванні шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 січня 2008 року у Славутському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.4); мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, стосунки між ними зіпсувались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, проживають окремо, протягом наданого судом строку не помирились, шлюбних відносин не підтримують, такі відносини суперечать інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Тому, відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, обставини життя подружжя, суд знаходить, що подальше спільне проживання сторін і збереження між ними шлюбу суперечитиме їх інтересам. Позивач не порушує питання стягнення на свою користь сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

12.03.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2017 р. В шлюбі у них [INFO] народився син - [PERSON] . Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені рік тому, сумісне життя не склалося, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою від 26.03.2020 р. відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 14.05.2020 р. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, викладену в поданих ними заявах, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

12.03.2020 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з цією заявою вказуючи, що для оформлення спадщини та для реєстрації законного права на спадкове майно після смерті [INFO] баби [PERSON] , необхідно встановити належність [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №000397 виданий Кузьминецькою сільською радою народних депутатів від 16.05.2000р., з огляду на те, що у ньому неправильно зазначено ім`я « [PERSON] », замість « [PERSON] » та встановити факт, що [PERSON] , доводилась їм рідною бабою, оскільки у свідоцтві про смерть спадкодавиці вона записана [PERSON] , а згідно свідоцтва про народження їх матері спадкодавиця записана [PERSON] , зазначені обставини перешкоджають заявникам реалізувати право на спадщину, іншого порядку встановлення даних фактів законом не передбачено. Заявники в судове засідання не з`явилися, письмово просили справу розглянути у їх відсутність, вимоги задовольнити повністю (а.с.34-37). Представник заінтересованої особи Кунківської сільської ради Гайсинського району в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглядати у його відсутність (а.с.33). З урахуванням позицій осіб, які беруть участь у справі та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що померла [INFO] [PERSON] , на ім`я якої видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №000397 Кузьминецькою сільською радою народних депутатів від 16.05.2000р., є однією і тією ж особою та рідною бабою [PERSON] і [PERSON] . Зазначені правовідносини регулюються: - п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, яка визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; - ч.2 ст.315 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановленні інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки встановлення факту належності правовстановлюючого документа та факту родинних відносин має для заявників юридичне значення, так як дозволяє реалізувати право на оформлення спадщини, а діюче законодавство не передбачає іншого порядку встановлення цих обставини, то дані факти необхідно встановити рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

12.03.2020 р. до суду подано дану заяву, в якій заявник вказала, що [INFO] в с.Губник Гайсинського району померла її мати [PERSON] , яка в свідоцтві про її народження записана в графі «мати» як [PERSON] , просила встановити факт, що [PERSON] є її рідною матір`ю для подальшого оформлення нею права власності в порядку спадкування за законом спадкового майна. Представник заявника в судове засідання не з`явився, проте надав заяву згідно якої заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, справу розглянути без нього (а.с. 33). Представник Губницької сільської ради Гайсинського району до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 37). Доведено, що [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги спадкового майна після смерті [INFO] її матері [PERSON] , через зазначення матері в її свідоцтві про народження « [PERSON] », а не « [PERSON] » не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Зазначені правовідносини регулюються ч. 1 ст.\~293, ч.2 ст.\~315 ЦПК України, згідно з якими у судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин між фізичними особами для виникнення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів та за відсутності спору про право. Оскільки, [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , як спадкоємиця за законом першої черги спадщини через зазначення матері в її свідоцтві про народження « [PERSON] », а не « [PERSON] » не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту та спору про право немає, то для створення умов реалізації спадкових прав факт їх родинних відносин необхідно встановити рішенням суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

12.03.2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 9332 грн. 76 коп. після звільнення. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою суду від 13.03.2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працюв на посаді провідного інженера. Звільнений з роботи 13 лютого 2019 року. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка складає 9332 грн. 76 коп. Розмір заборгованості підтверджується копією розрахункового листка та відповідачем не спростований. Таким чином пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved