Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

11.11.2019 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернулась позивач з зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2012 у справі №2011/8554/2012 стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 72980,56 доларів США. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] . Виселено [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 05.02.2014 заочне рішення змінено, звернуто стягнення на предмет іпотеки , за рахунок коштів отриманих від реалізації іпотечного майна, задоволено вимоги АТ «Укргазбанк». Рішення в частині виселення [PERSON] , [PERSON] скасовано та в цій частині позовних вимог відмовлено. Під час виконання рішення суду кредитору стало відомо, що у спірній квартирі окрім боржників зареєстровані [PERSON] , разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] та [PERSON] . Отже, боржники перешкоджають належному виконанню рішення суду. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми та інфляційні витрати за несвоєчасне виконання рішення суду. Представник позивача - Невечеров Д.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, з підстав, викладених у позові. У подальшому представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що позивачем не надано доказів того, що рішення суду не виконано, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. У подальшому представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 05.02.2017 рішенням Апеляційного суду Харківської області звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №18/08-2, укладеним 07.08.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Чепа М.В. за №5903, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 42,8 кв. м. загальною площею 74,2 кв. м., яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 06.10.2004, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Науменко О.М. за № 327, зареєстрованого в КП «ХМ БТІ» за №7742572, номер запису П-1-29800 в книзі 1, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За рахунок коштів отриманих від реалізації іпотечного майна, задоволено вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №18/08-2 від 07.08.2008, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] станом на 01.02.2012 в розмірі 872980,56 доларів США, у тому числі 53629 доларів США - поточна заборгованість по кредиту, 852,56 доларів США - прострочена заборгованість по процентах, 847,94 доларів США - поточна заборгованість по нарахованих відсотках, а також у сумі 77024,28 грн - пеня за несвоєчасну плату процентів. У задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про виселення їх з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення відмовлено. 19.02.2019 постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження №58414800 з виконання виконавчого листа №2011/8554/12. 25.01.2019 постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з наявністю мораторію на звернення стягнення на предмет валютної іпотеки. ПАТ АБ «Укргазбанк», вважаючи свої права порушеними невиконанням рішення суду, на підставі частини другої статті 625 ЦК України, у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду просить стягнути: три відсотки річних та інфляційні витрати. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зобов`язання виникають і із завдання шкоди. Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, то у даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену грошову суму стягувачу. У разі виникнення спору щодо відшкодування шкоди та вирішення його у судовому порядку, визначення конкретного розміру шкоди, тобто грошового зобов`язання здійснюється судом у порядку, передбаченому, у разі, якщо позивачем є фізична особа, ЦПК України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Рішенням суду на відповідача [PERSON] задоволено позовні вимоги АТ «Укргазбанк», проте ці зобов`язання [PERSON] належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню. Позивачем наведено розрахунок трьох процентів річних у розмірі 6556,29 доларів США за період з 13.09.2016 по 13.09.2016 та 6919,60 грн за період з 13.09.2016 по 13.09.2016, а також індексу інфляції за період з 13.09.2016 по 13.09.2019 у розмірі 6778,18 грн. Суд погоджується з зазначеним розрахунком. Приймаю до уваги викладене, а також те, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки не виконане, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до приписів ст 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved