Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

11 січня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, відповідно до якої він просив суд припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання як непрацездатної колишньої дружини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.12.2014 року по справі № 639/10706/14-ц та від 28 квітня 2016 року по справі № 639/2182/16-ц є боржником зі сплати аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини у розмірі ј частини усіх видів доходу відповідача щомісячно на строк дії інвалідності. Позивач зазначає, що з 12.05.2020 року йому також була встановлена інвалідність та він втратив працездатність. На теперішній час єдиним джерелом доходу [PERSON] є його пенсія, іншого доходу позивач не має. Окрім того, на утриманні у [PERSON] перебуває його матір, яка є інвалідом другої групи, непрацездатною та потребує допомоги. Позивач зазначає, що стягнення аліментів на утримання дружини суперечить його інтересам, оскільки розмір його доходу суттєво знизився та на теперішній час він не має змоги надавати допомогу на утримання непрацездатної дружини. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заяви [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Призначено судове засідання. Клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня № 3» інформацію про забезпечення ліками [PERSON] ( [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ) за період лікування. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року клопотання представника відповідача про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова наступну інформацію: 1. Перебуває чи ні [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Харкова ? 2. Якщо так, то в якому розмірі, [PERSON] призначена пенсія ? 3. В якому розмірі [PERSON] отримував пенсію за період з 01.01.2020 по 01.02.2021 року ? 4. Змінювався чи ні розмір призначеної [PERSON] пенсії за період з 01.01.2020 по 01.02.2021 року, якщо так, то які зміни та на підставі чого? Позивач та його представник адвокат Авілова О.М., яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 21 грудня 2020 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач та її представник адвокат Рудий В.В., який діє на підставі Ордеру Серії ХВ № 134 від 05.02.2021 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач є інвалідом другої групи, розмір її пенсії складає 2 000, 00 грн., якого не вистачає на забезпечення нормального рівня його життя. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в судовому засіданні було встановлено,що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року у цивільній справі №639/10706/14-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як непрацездатної колишньої дружини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, починаючи з 03 листопада 2014 року до 22 січня 2016 року. (а.с. 60) Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 квітня 2016 року у цивільній справі № 639/2182/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як непрацездатної колишньої дружини у розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно на строк дії інвалідності, починаючи з 01.02.2016 року. (а.с. 61-62) Судом було встановлено, що на теперішній час [PERSON] має другу групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.02.2020 року № 272731, де зазначено, що [PERSON] встановлено другу групу інвалідності з 01.02.2020 року, терміном дії до 01.02.2022 року. (а.с. 38) В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що на теперішній час вона не працює, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 200, 00 грн., повнолітні діти їй не допомагають, а тому вона потребує матеріальної допомоги відповідача, яку він на теперішній час не надає, за ним обліковується заборгованість по аліментам. З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.08.2015 року [PERSON] своєчасно та в повному обсязі сплачував аліменти, мав переплату в розмірі 524 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментам від 06.07.2015 року. (а.с. 12) Але, як зазначив позивач [PERSON] в судовому засіданні, на теперішній час його матеріальне становище та стан здоров`я змінилися і він не має змоги надавати матеріальну допомогу відповідачу. Позивач зазначає, що він є інвалідом 2 групи, непрацездатний, єдиним джерелом його доходу є пенсія, на його утриманні перебуває ще матір - інвалід. Враховуючи те, що з 2020 року позивачу було встановлено інвалідність, то на теперішній час пенсія є його єдиним джерелом доходу, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини. Так, відповідно до Довідок Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер № 3» та Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня № 3», позивач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 09.01.2019 року по 04.02.2019 року та з 14.02.2019 року по 24.05.2019 року. (а.с. 8) З відповіді Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня № 3» від 29.01.2021 року № 01-21/416 вбачається, що на період лікування [PERSON] було забезпечено лікуванням в повному обсязі, за власні кошти він лікарські засоби не отримував. З 12 травня 2020 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності (загальне захворювання) з терміном дії до 01 червня 2022 року, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.05.2020 року № 279421. (а.с. 8) Згідно довідок Шевченківського об`єднаного управління ПФУ м. Харкова у Харківській області, [PERSON] отримував пенсію за серпень 2019 року - травень 2020 року у розмірі 2 850, 89 грн. на місяць, за серпень 2020 року - грудень 2020 року у розмірі 1 428, 78 грн. на місяць. (а.с. 13) У відповіді Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 15.03.2021 року № 2000-0802-7/37774 роз`яснено, що [PERSON] з 07.05.2019 року перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок загального захворювання призначену згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію [PERSON] було призначено у розмірі 2 847, 87 грн. Розмір призначеної пенсії за період з 01.01.2020 року по 01.02.2021 року змінювався після проведення індивідуально-масового перерахунку у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і становив: - З 01.01.2020 - 2 854, 22 грн. - З 01.07.2020 - 2 857, 55 грн. - З 01.12.2020 по теперішній час - 2 860, 11 грн. Згідно з матеріалами електронної пенсійної справи [PERSON] за період з 01.01.2020 по 01.02.2020 року у зв`язку з відрахуванням аліментів отримував пенсію в розмірі: - З 01.01.2020 - 2 854, 22 грн. - З 01.06.2020 - 1 427, 11 грн. - З 01.07.2020 - 1 428, 78 грн. - З 01.12.2020 по теперішній час - 1 430, 06 грн. (а.с. 55-56) Як вбачається з Розрахунку заборгованості по аліментам від 24.12.2020 року, станом на 24.12.2020 року за [PERSON] обліковується заборгованість по аліментам, які стягуються за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у цивільній справі № 639/2182/16-ц - у розмірі 28 182, 73 грн. (а.с. 7) Відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментам від 07.08.2020 року, станом на 01.08.2020 року за [PERSON] обліковується заборгованість по аліментам, які стягуються за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у цивільній справі № 639/2182/16-ц - у розмірі 32 192, 50 грн. (а.с. 7) Позивач в судовому засіданні пояснив, що на його утриманні також знаходиться його матір - [PERSON] , яка є пенсіонером та інвалідом другої групи. (а.с. 15) Як вбачається з Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 15.12.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 14) Однак, матеріалами справи не підтверджено, що [PERSON] дійсно є матір`ю позивача, проживає разом з ним, чи знаходиться на його повному утриманні. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи IIІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року для працездатних осіб становить з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом було встановлено, що позивачу з 2020 року було встановлено другу групу інвалідності, через свій стан здоров`я він не може офіційно працювати, потребує постійного лікування, єдиним джерелом його доходу є пенсія у розмірі 2 860, 11 грн., будь-яких інших джерел доходу він не має. У сторін є повнолітні діти, які в змозі надавати допомогу батькам. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсно, матеріальний стан позивача змінився, розмір його доходу дорівнює прожитковому мінімуму на працездатну особу. Отже, на теперішній час [PERSON] не має можливості утримувати свою колишню непрацездатну дружину. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також те, що позивач та відповідач відносяться до категорії осіб звільнених від сплати судового збору, то судові витрати компенсуються за рахунок держави. Позивач також просила суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно статті 26 цього Закону документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. За змістом статті 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved