Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

10 лютого 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 листопада 2012 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало відповідачеві кредит в розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із відсотковою ставкою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а останній був зобов'язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Відповідач не виконував своїх зобов'язань зі сплати обов'язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 31 жовтня 2016 року складає 53 124 грн 62 коп.. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою від 21 квітня 2017 року померлого відповідача у справі - [PERSON] замінено його правонаступниками - [PERSON] та [PERSON]. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, представник відповідачів вказав, що позов не визнає, просив застосувати позовну давність у цій справі та наголошував, що позивачем безпідставно було збільшено розмір процентів в односторонньому порядку. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. 17 листопада 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, що складається з анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, викладених на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. Вказане підтверджується змістом анкети-заяви позичальника, в якій вказано, що він із вищезазначеними документами ознайомлений та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір (а. с. 8-9). Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. У випадку порушення позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості (п. 2.1.1.7.6 Умов). Цей договір містить всі істотні умови, необхідні для його укладення, зміст умов даного договору є чітким та зрозумілим для сторін, договір підписаний відповідачем та Банком. При цьому, відповідач, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, вчинив підпис при укладанні договору власноручно, волевиявлення учасника правочину було вільним та в письмовій формі. Отже, умови, передбачені вказаним кредитним договором, не порушували співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляли відповідача того, на що він розраховував при укладенні договору, оскільки, укладаючи кредитний договір, він зобов'язувався повернути позивачеві кредит, сплатити останньому проценти та інші суми по кредиту. Як вбачається з актового запису про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а. с. 53). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14 квітня 2017 року, наданої на запит суду з Другої очаківської державної нотаріальної контори, вбачається, що спадкоємцями [PERSON], який помер [INFO] року, є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 58-59). У випадку смерті боржника за кредитним договором, його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (ст. 1282 ЦК України). Згідно з повідомленням завідувача Другої очаківської державної нотаріальної контори від 12 квітня 2017 року (а. с. 57), відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по ? частці спадкового майна, а отже повинні задовольнити вимоги кредитора саме у цьому розмірі, який відповідає їхній частці у спадщині. Разом із тим, суд констатує, що спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Зазначена правова позиція також висловлена у п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Вказане свідчить, що, нараховуючи відсотки та комісію після смерті позичальника, тобто після [INFO] року, банк діяв з порушенням вищевикладених норм матеріального права. Судом встановлено, що заборгованість [PERSON] станом на 03 липня 2013 року складала 4 392 грн 54 коп., з яких: за тілом кредиту - 3 365 грн 85 коп., за відсотками - 693 грн 03 коп., за пенею та комісією - 333 грн 66 коп.. Посилання представника відповідачів на пропущення позивачем загального та спеціального строків позовної давності для звернення до суду суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Разом із тим, позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Після переривання строк позовної давності починається заново. Як вбачається з п. 1.1.7.31. Умов та Правил надання банківських послуг, строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) становить 50 років, а відтак доводи щодо пропуску строку позовної давності уваги не заслуговують. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Суд дійшов висновку, що [PERSON] порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, а тому у суду є підстави для часткового задоволення позову у розмірі 4 392 грн 54 коп.. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1 600 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 132 грн 30 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial