Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

10 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати квартиру [ADDRESS] спільно нажитим ним із відповідачкою майном подружжя, та розподілити це майно шляхом визнання за кожним з них по ? частині права власності щодо цієї квартири. В обґрунтування своїх вимог вказував, що з відповідачкою уклав шлюб 14 вересня 2013 року. В шлюбі ними було придбано вищевказану квартиру, оформлення якої було проведено лише на відповідачку. Посилаючись на те, що їх подружнє життя не склалося та шлюбні стосунки між ними припинено, проте із відповідачкою не досягнуто згоди щодо добровільного розподілу вищевказаного майна, він був змушений звернутися до суду із цим позовом. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги свого довірителя [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у їх відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, хоча про час та місце судового розгляду повідомлена належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 30, 33). Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що за даними свідоцтва про шлюб [NUMBER], між сторонами було зареєстровано шлюб 14 вересня 2013 року, про що виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про шлюб за № 17від 14 вересня 2013 року (а.с. 16). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П. за реєстраційним № 1604, 27 грудня 2013 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на це майно зареєстровано за [PERSON] на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу (а.с. 31-33). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За положеннями ст.63 цього ж Кодексу - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Проте, як вказує позивач, відповідачка ухиляється від поділу майна в добровільному порядку, що змусило його звернутися до суду із цим позовом. За роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п. 23) - спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК , ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (п. 24). Щодо розміру часток у спільному майні, то відповідно до ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищевказана квартира придбана в період шлюбу сторін, отже остання є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, право власності на неї зареєстровано за відповідачкою, нині між сторонами наявний спір щодо прав відповідача відносно цього май та його розподіл, а тому позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved