overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. 07.07.2014 року Київським районним судом м. Одеси винесено ухвалу про відкриття провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи сповіщався належним . Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 09.09.2009 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит у сумі 7000,00 грн. Так, позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 7000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 13247,03 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості по кредиту в розмірі 75 518 доларів США 03 центи, що за курсом 9,28 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.03.2014 року складає 700807 грн. 35 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились про час і місце розгляду справи сповіщались в установленому законом порядку, від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з сімейними обставинами, яка судом залишена без задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір CNCNGK00320039. Згідно умов договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 59 000 доларів США на термін до 25.05.2037 року. З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитом між позивачем та відповідачем [PERSON] 25.05.2007 року було укладено договір поруки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 13.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 75 518 доларів США 03 центи, в тому числі: заборгованість за кредитом - 42 753,92 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 3,65 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 29 138,71 доларів США, штраф ( фіксована частина) - 26,94 доларів США, штраф (процентна складова) - 3594,81 доларів США, що підтверджується розрахунком (а.с. 7-13). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати достроково повернення позики та сплати належних процентів в разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики. Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Статтею 554 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином заборгованість за кредитним договором в розмірі 75518 доларів США 03 центи підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі по 1827 грн. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] аліменти, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду та [PERSON], [INFO] аліменти, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 03.09.2005 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з сторонами. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач є працездатний, може надавати матеріальну допомогу, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернулась до суду з позовом і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання заяви і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги щодо стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засідання позов визнав, сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина згоден. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню, за наступних підстав та міркувань. [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. З урахуванням матеріального становища обох сторін, стану здоров'я сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2013 року. Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. Тому, позивач просить суд (з урахуванням зменшення позовних вимог від 26.06.2014 року) стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову, судом ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює - [PERSON] не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання, оскільки позивач на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Позивач інших доходів немає. Відповідач є працездатним. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, дослідивши письмові докази по справі, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності вважає, можливим позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернулась до суду з у точненим позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2014 року по 31.05.2014 року в сумі 4 957 грн. 60 коп. та моральної шкоди в сумі 200 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надійшли заперечення проти позову, з яких вбачається, що відповідач не заперечує проти стягнення заборгованості щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4 957 грн. 60 коп., заперечує проти стягнення моральної шкоди та справу просить розглядати у відсутність представника. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працювала в УВТЗК ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» та звільнення у зв'язку з реогрганізацією підприємства та ліківідацією структурного підрозділу УВТЗК наказом №5 від 28.01.2014 року. При звільненні працівника, згідно ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові належних йому сум, підприємство зобов'язано виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2014 року по 31.05.2014 рокук в сумі 4 957 грн. 60 коп. та моральної шкоди в сумі 200 грн. підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 23 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами на даний час не розірвано, але починаючи з січня 2014 року вони мешкають окремо. Дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим вона також звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, оскільки є інвалідом 2 групи та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач офіційно працює та отримує регулярно заробітну плату, а також отримує пенсію, як інвалід 3 групи. Інших неповнолітніх дітей і осіб, які б перебували у нього на утриманні, немає. Тому вона просила стягнути аліменти з відповідача на своє утримання у розмірі 1 / 6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 23 червня 2012 року (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження (а.с. 5), сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження квартири від 27.05.2014 року (а.с. 7) та довідки з місця проживання від 27.05.2014 року (а.с. 6) вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS], без реєстрації проживають з січня 2014 року [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ч. 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено та сторонами не заперечувався той факт, що відповідач дійсно працює охоронцем на ПП «Рекрут-Охорона», де стабільно отримує заробітну плату (а.с. 10), а також є інвалідом 3 групи з 01.07.2013 року (а.с. 17) та отримує пенсію по інвалідності. Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи з 06.03.2013 року (а.с. 8) та отримує державну соціальну допомогу (а.с. 9). Суд, враховуючи фактичні обставини справи, вважає, що відповідач має можливість платити матеріальну допомогу на утримання позивача у розмірі 1 / 6 частини його доходу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.10.1996 року Токарівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 9. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаєморозуміння, кохання. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі . Суд ухвалив проводити судове засідання без участі сторін з винесенням заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 12.10.1996 року Токарівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивачка та відповідач поновлювати не бажають. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 19 жовтня 2002 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося по причині поведінки відповідна, який зловживає алкогольними напоями та вчиняє сімейні сварки. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з травня місяця 2014 року. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. За наданий сторонам тримісячний строк на примирення, сторони не примирилися. 25.06.2014 року провадження по справі було зупинено - сторонам надавався строк для примирення. Від позивача, до розгляду справи по суті, надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача, до розгляду справи по суті, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 19 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб, - згідно копій свідоцтв про народження сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з травня 2014 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам, відповідач повністю згоден з вимогами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

12.06.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 03.03.2014р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] Шлюб зареєстрований в Відділі державної реєстрації цивільного стану по м.Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 82. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 06.06.2014 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини з тієї причини, що відповідач зловживає спиртними напоями, б'є її, вигнав з будинку, вона вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просила розірвати шлюб, змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до в судового засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час слухання справи.(а.с.18). Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 03 березня 2001 року, шлюб зареєстрований в Відділі державної реєстрації цивільного стану по м.Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області , актовий запис № 82.(а.с.6). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].(а.с.7) Судом встановлено, що з 06.06.2014р. сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з тієї причини, що відповідач вигнав позивачку з будинку, зловживає спиртними напоями, б'є її, мешкають окремо, шлюб суперечить інтересам позивачки, примирення між ними не можливе. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що цей шлюб суперечить інтересам сторін, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати, прізвище позивачці після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved