Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

11 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному будинку крім позивачки зареєстрована, але з 2005 року не проживає відповідач [PERSON]. Відповідачка приблизно до 2000 року проживала разом з її сином однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У зв'язку з народженням їх спільних дітей, її онуків, вона дала згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] у своєму будинку. В 2000 році відповідачка припинила сімейні відносини з її сином та переїхала до іншого місця проживання. В 2011 році відповідачка вийшла заміж та знялась з місця реєстрації та зареєструвалась за адресою свого чоловіка: [ADDRESS]. Через деякий час, [PERSON] знов звернулась до позивачки з проханням надати дозвіл на реєстрацію її місця проживання, на що позивачка погодилась, оскільки біля неї проживали та продовжують проживати діти відповідачки. При цьому відповідачка продовжувала проживати біля свого чоловіка за адресою: [ADDRESS]. Позивач зверталась до відповідача з проханням знятися з реєстрації місця проживання в належному їй на праві власності будинку, в зв'язку з тим, що вона там не проживає більше 10 років, але відповідачка відмовилась. Реєстрація відповідачки порушує права позивача як власниці житлового будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв'язку з чим вона просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та з підстав зазначених у позові просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки не повідомила. Представник третьої особи Веселинівської селищної ради Миколаївської області Фролова Ю.С. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних причин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Право власності позивача на житловий будинок підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 08 червня 1999 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 510 та реєстраційним посвідченням Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 06 липня 1999 року. Згідно будинкової книги для прописки громадян, в зазначеному будинку крім позивачки зареєстрована відповідач [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що відповідачка до 2000 року проживала разом з сином позивачки, [PERSON], однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час фактичних шлюбних відносин в них народились спільні діти. В зв'язку з народженням дітей, позивач надала згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] у своєму будинку. Однак в 2000 році відповідачка [PERSON] припинила сімейні відносини з сином позивачки та переїхала до іншого місця проживання. 06 квітня 2011 року відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого знялась з місця реєстрації та зареєструвалась за адресою свого чоловіка: [ADDRESS]. Однак, в 2013 році [PERSON] знов звернулась до позивачки з проханням надати дозвіл на реєстрацію її місця проживання в будинку, що належить позивачці, на що остання погодилась і 18 вересня 2013 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Не зважаючи на реєстрацію свого місця проживання відповідачка продовжувала проживати біля свого чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З 2005 року і по теперішній час відповідачка за місцем своєї реєстрації не проживає, особистих речей не залишила. Відповідачка добровільно залишила дане житлове приміщення, забрала свої речі та виїхала. Вказані факти знайшли підтвердження в судовому засіданні, згідно з поясненнями позивача та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. На сьогоднішній день позивачка, як власниця житлового будинку має намір розпорядитися своїм майном на власний розсуд, однак реєстрація відповідача у її будинку перешкоджає їй у цьому, а тому вона звернулась до суду. Суд вважає, що реєстрація відповідача [PERSON] у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу [PERSON] у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно зі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] є членом родини власниці житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], [PERSON], добровільно залишила даний житловий будинок та не проживає в ньому більше одного року, без поважних на те причин та у неї відсутні договірні відносини щодо користування житлом з власником будинку, суд вважає за необхідне визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладено,

Outcome: approved