Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

1. 10 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.08.2018 на перехресті вул. Половицької та вул. Набережної Січеславської в м. Дніпрі, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Skoda» (реєстраційний номер - [NUMBER] ), належного позивачеві. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки [PERSON] не застрахував свої ризики. Згідно з висновком експерта матеріальна шкода, заподіяна позивачеві становить 32 415,16 грн. Страховик сплатив позивачеві частину визначеної суми - 29 721,13 грн. Дотепер відповідачі не відшкодували позивачеві решту заподіяної шкоди, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України решти страхового відшкодування в сумі 2 694,03 грн., з [PERSON] - компенсації заподіяної майнової шкоди в 39 029,37 грн. (вартість відновлювального ремонту, непокритого страховою виплатою), компенсації заподіяної моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн., а також компенсації судових витрат (а.с.а.с. 2 - 8). 2. 05 грудня 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України подало до суду відзив на позов, зазначивши, що сплатило позивачеві страхове відшкодування у порядку, визначеному пунктом 36.2 статті 36 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон №1961-IV), отже підстав для стягнення решти коштів не існує (а.с.а.с. 61, 62, 66). 3. Позивач, його представник, представник Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду не з`явилися, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. 4. [PERSON] до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином. 5. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 6. Судом встановлено, що 21.08.2018 на перехресті вул. Половицької та вул. Набережної Січеславської в м. Дніпрі, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер - [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Skoda» (реєстраційний номер - [NUMBER] ), належного позивачеві. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було пошкоджено (а.с. 11). 7. Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18.09.2018 №5810, складеним судовим експертом Крутінем В.І., вартість матеріального збитку позивача становить 32 415,16 грн. (а.с.а.с. 18 - 31). 8. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mitsubishi» на час події застрахована не була. 9. 21 вересня 2018 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, ухваленою за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.а.с. 12 - 15). 10. Вартість фактично виконаних ремонтних робіт з відновлення автомобіля позивача згідно з актом виконаних робіт ПП «Автоінтерсервіс» та квитанцій до прибуткового касового ордеру становить 71 444,53 грн. (а.с.а.с. 33, 34). 11. 05 серпня 2019 року позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 17). 12. 04 вересня 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 29 721,13 грн. 13. Відповідно до статті 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 14. Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону №1961-IV якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. 15. Судом встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України, одержавши від позивача копію висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18.09.2018 №5810, сплатило останньому страхове відшкодування саме у порядку, визначеному приведеною нормою, тобто у сумі, зменшеній на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. 16. При цьому доплата решти коштів - 2 694,03 грн., не була здійснена, оскільки позивач не надав страховикові документальне підтвердження факту оплати проведеного ремонту, про що свідчить відсутність у матеріалах справи відповідних доказів (а.с. 17). 17. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, висунутих Моторному (транспортному) страховому бюро України 18. За правилами, встановленими частинами 1 - 3 статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 19. Частиною 1 статті 1166 ЦК визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 20. За змістом частини 2 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 21. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 22. Згідно зі статтею 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) 23. Судом встановлено, що вина [PERSON] у заподіянні позивачеві майнової шкоди була встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили. 24. [PERSON] 21.08.2018 керував автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, був володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальність за заподіяну шкоду в частині, що не покривається страховиком має нести саме він. 25. Між тим, заявлені в цій частині позовні вимоги мають бути задоволені частково з огляду на таке. 26. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 Закону №1961-IV, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 27. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відтак страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК та статтею 27 Закону України від 07.03.1996 №85/96-ВР «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 28. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №755/18006/15-ц), яка відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягає урахуванню судом. 29. За правилами, встановленими пунктом 9.2 статті 9 Закону №1961-IV розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. 29. Відтак позивач, у розумінні приведеної норми, мав право висунути страховикові вимогу про виплату йому страхового відшкодування у межах вказаної суми - 50 000,00 грн., підтвердивши такі витрати шляхом надання відповідних доказів. При цьому докази про фактично понесені позивачем витрати у сумі 71 444,53 грн. на час звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України (05.08.2019) позивач мав. 30. Між тим, матеріали справи свідчать про те, що такі докази на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України позивач свідомо не надсилав, розпорядившись таким чином своїм правом на одержання страхового відшкодування у більшому розмірі, ніж він одержав фактично. 31. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] компенсацію заподіяної майнової шкоди в сумі 21 444,53 грн. (71 444,53 грн. - 50 000,00). 32. Розв`язуючи позов у частині відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з такого. 33. Частиною 1 статті 1167 ЦК визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини. 34. Факт заподіяння майнової шкоди позивачеві та вина [PERSON] встановлені судом, а тому суд доходить висновку про те, що позивачеві насправді було завдано й немайнову шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через пошкодження належного йому майна тощо. 35. Беручи до уваги положення приведеної норми та співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи ступінь моральних страждань, суд вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню лише у сумі 5 000,00 грн. Решта цих вимог задоволенню не підлягає через завищеність та недостатню обґрунтованість. 36. У порядку статті 141 ЦПК з [PERSON] на користь позивача також підлягає стягненню компенсація його витрат з оплати судового збору в сумі 840,80 грн. (пропорційно задоволеній частині позову), а також витрат з оплати послуг адвоката в сумі 7 000,00 грн. Такі витрати підтверджені позивачем належним чином (а.с.а.с. 1, 37 - 41). 47.

Outcome: partial