Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

11.07.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, Миргородської районної державної адміністрації про визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування, треті особи [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати за нею право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, що складається з права на отримання 2 (двох) земельних часток (паю) на території Кибинської сільської ради Миргородського району кожна розміром 3,55 умовних кадастрових гектарів призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Обґрунтовуючи позов послалася на те, що [INFO] року помер її прадід [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, на земельну частку (пай), розміром 3,55 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.07.1998 року. Дружина покійного і її прабабуся [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки залишилась проживати після смерті чоловіка в будинку, що йому належав. [INFO] року померла [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, на земельну частку (пай), яку вона фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті чоловіка та на земельну частку (пай), яка належала особисто їй розміром 3,55 в умовних кадастрових гектарах згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.07.1998 року. Оскільки на день смерті спадкодавця, позивач була малолітньою, то відповідно до положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки вона не відмовлялась від прийняття спадщини. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на земельну ділянку (пай), [PERSON] нотаріус відмовив, тому що на зазначені земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи. Ухвалою суду від 14.08.2017 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб [PERSON], [PERSON] (а.с.45). Законний представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала просила їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Треті особи [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою спадкодавця, але вона не претендує на спадщину після своїх батьків. Не заперечувала щоб спадщину отримувала їх правнучка - позивач по справі [PERSON] Представники відповідача Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, судову повістку про виклик до суду отримав, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с.36,58). Миргородської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 42,58). [PERSON], в судове засідання не з'явився, судову повістку про виклик до суду отримав, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, заяву про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с.59,61,62). Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність сторін на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ЦПК України. Заслухавши законного представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, на земельну частку (пай), яка належала їй розміром 3,55 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.07.1998 року (а.с.13) та на земельну частку (пай), яка належала її чоловіку [PERSON], який помер [INFO] року, розміром 3,55 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14.07.1998 року. Яку вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки залишилась проживати після смерті чоловіка в будинку, що підтверджується довідкою Кибинської сільської ради (а.с.8,11-12). В листі Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області від 05.04.2017 року, зазначено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП імені Чапаєва на ім'я [PERSON] видавався сертифікат серії [NUMBER] та на ім'я [PERSON] теж видавався сертифікат серії [NUMBER], але державні акти не видавалися (а.с.69). На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Після смерті спадкодавця ніхто окрім позивача із заявами про прийняття спадщини не звертався. Оскільки на день смерті спадкодавця, позивач була малолітньою, то відповідно до положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки вона не відмовлялась від прийняття спадщини Родинні відносини позивача із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про її народження з якого слідує, що її матір'ю є [PERSON], копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] з якого слідує, що її дівоче прізвище «[PERSON]», копією свідоцтва про народження матері [PERSON], (а.с.23) з якого слідує, що її батьком був [PERSON], копією витягу про народження [PERSON], з якого слідує, що його батьком був [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я померлого. Постановою від 11.04.2017 року приватного нотаріуса відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні частки (пай) (а.с. 16). Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Належним відповідачем по справі є Миргородської РДА, оскільки саме до її компетенції відповідно до п. 5 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» віднесена видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та з урахуванням за аналогією роз'яснень, викладених в абз. 3 п. 3.3. Узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13). Участь у справі як відповідача Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області передбачена роз'ясненнями п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику про спадкування» від 30.05.2008 № 7 і зумовлена тим, що орган місцевого самоврядування вправі пред'явити вимогу про визнання вищезазначеної спадщини відумерлою. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме територіальна громада в особі Кибинської сільської ради за місцем відкриття спадщини (ст. 1221 ЦК України) є співвідповідачем по справі. Отже, враховуючи те, що сертифікати на право на земельні частки (пай) колишнього КСП імені Чапаєва серії [NUMBER], серії [NUMBER] відсутні тому з метою оформлення спадщини необхідно встановити за спадкоємцем [PERSON], право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, що складається з права на отримання 2 (двох) земельних часток (паю) на території Кибинської сільської ради Миргородського району кожна розміром 3,55 умовних кадастрових гектарів призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на які мала [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП імені Чапаєва Миргородського району на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 14.07.1998 року на ім'я [PERSON] та на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 14.07.1998 року на ім'я [PERSON], виходячи з положень ст. 16 ЦК України, якою передбачено способом захисту цивільних прав та інтересів - визнання права. Відповідачем по справі є Миргородської РДА, оскільки саме до її компетенції відповідно до п. 5 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» віднесена видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та з урахуванням за аналогією роз'яснень, викладених в абз. 3 п. 3.3. Узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз'яснено у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз'яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved