Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

10 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 30 000 доларів США. Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання о 08 год. 30 хв. 12 серпня 2020 року / а.с.18 /. Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року проведення підготовчого засідання на підставі п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України відкладено до 08 год. 00 хв. 14 вересня 2020 року / а. с. 33 /. У підготовче засідання сторони, будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, не з`явилися, надавши суду відповідні заяви. Так, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив винести рішення в підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. При цьому, відповідач [PERSON] не скористався правом подати відзив на позов, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. За правилами ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на те, що таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд буде здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення відповідно до вимог ч.3 ст.200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, виходячи з наступного. Так, 30 січня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір позики, за яким останній зобов`язався повернути отримані кошти до 25 травня 2020 року за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується розпискою [PERSON] від 30 січня 2015 року про отримання грошових коштів / а.с.10 /. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона / позикодавець / передає у власність другій стороні / позичальникові / грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів / суму позики / або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У силу вимог ст.ст. 11, 629 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, і є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, у відповідності до ст.ст. 207, 639, 1047 ЦК України, між позивачем та відповідачем укладено договір позики, який підпадає під правове регулювання розділу І та параграфу 1 глави 71 підрозділу 1 розділу ІІІ книги п`ятої Цивільного кодексу України, якими визначено загальні положення про зобов`язання і положення про позику. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику / грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем / у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, у встановлений в зобов`язанні строк /термін/ його виконання. Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст.525ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, неповернення позики у передбачений договором строк, є неналежним виконанням зобов`язання та у розумінні ст. 610 ЦК України є його порушенням. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обов`язок повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договорами, належним чином не виконав, суму позики не повернув. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 30 січня 2015 року у розмірі 30 000 доларів США є законною та обґрунтованою. Разом з тим, статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суд України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК /435-15/ законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 14 вересня 2020 року, день ухвалення рішення судом, Національним банком України встановлено, що 1 долар США становить 27 грн. 90 коп. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] - [PERSON] необхідно стягнути 837 900 грн. 00 коп. за договором позики від 30 січня 2015 року, що еквівалентно 30 000 доларів США. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved