Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

11.11.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Ганнопільської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], мотивуючи тим, що [INFO] останній помер, після смерті якого відкрилася спадщина, що складалася, крім іншого, з вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу Житомирської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, однак приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тобто у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги, заявлені позивачем, визнає, а також просив справу розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 238 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Батько позивача [PERSON] помер [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2014 року. Згідно заповіту від 27.06.2012 року [PERSON] заповів все своє майно дочці - [PERSON]. Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.1957 року [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] Згідно із ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.07.1978 року позивач [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до довідок Ганнопільської сільської ради № 218 та № 219 від 07.11.2014 року згідно погосподарської книги № 2 будинок [ADDRESS] дійсно належав [PERSON], в якому останній був зареєстрований та постійно проживав один. Відповідно до довідки КП «Новоград-Волинське МБТІ» № 50 від 29.10.2014 року за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223 ч. 1 ЦК України). Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу Житомирської області від № 233/02-31 від 11.11.2014 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. З матеріалів справи слідує, що за життя [PERSON] законодавство не передбачало оформлення в сільських місцевостях свідоцтв про право власності на нерухоме майно та його державну реєстрацію, натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на будинок [ADDRESS] з усіма господарськими спорудами, що залишився після смерті її батька [PERSON]. Визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved