Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

11.09.2015 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати, дійсним договір купівлі продажу автомобіля марки ВАЗ-2107, тип ТЗ легковий-седан-В; держзнак Є2436ДП; ідентифікаційний номер (VIN) ХТА210700Е0058426; номер двигуна 7431039; номер кузова 0058426; рік випуску 1984; прийнята дата виготовлення КТЗ 01.01.1984; строк експлуатації (Т), років 31.683; колір білий, який був укладений 22.11.2013 р. між ним та [PERSON], та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, обґрунтовуючи вимоги тим, що 22.11.2013 р. між ним та [PERSON] було досягнуто згоди про те, що [PERSON] продає, а позивач купує вказаний автомобіль за 3500 грн., на підтвердження чого було укладено письмовий договір купівлі-продажу. Позивач передав грошові кошти [PERSON], а останній передав позивачу транспортний засіб і технічний паспорт на нього. 25.11.2013 р. [PERSON] повинен був зняти автомобіль з обліку, а позивач перереєструвати його на своє імя, але 24.11.2013 р. [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняла відповідач - [PERSON] дружина померлого, яка вказаний автомобіль до складу спадщини не включала, так як визнає за позивачем право на цей автомобіль. Позивач надав заяву про підтримку позову, а також про розгляд справи за його відсутності. Відповідач надала суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи докази: копію свідоцтва про смерть; договір купівлі-продажу автомобіля, копії: свідоцтва про укладення шлюбу; свідоцтва про право на спадщину за законом; інформацію по транспортному засобу від 21.08.2015 р.; звіт № 018 про оцінку транспортного засобу від 07.09.2015 р.; розписку [PERSON]; копію довіреності від 18.07.2015 р. (а.с. 7, 8-9, 10, 11, 13, 14-30, 31, 32), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. 22.11.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, за яким [PERSON] передає у власність [PERSON] автомобіль марки ВАЗ-2107; тип ТЗ легковий-седан-В; держзнак Є2436ДП; ідентифікаційний номер (VIN) ХТА210700Е0058426; номер двигуна 7431039; номер кузова 0058426;; рік випуску 1984; прийнята дата виготовлення КТЗ 01.01.1984; строк експлуатації (Т), років 31.683; колір білий. Продаж вказаного автомобіля вчинено за 3500 грн., які отримані продавцем [PERSON] від покупця [PERSON] в момент оформлення цього договору. 24.11.2013 р. [PERSON] помер. [PERSON] дружина [PERSON] є спадкоємцем померлого, але вказаний автомобіль до складу спадщини не включала, так як визнає за позивачем право на цей автомобіль. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 220 ЦК України\~передбачає, що якщо сторони домовились про всі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулось повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін уклонилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такій договір дійсним. В цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не потребується. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України,\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, визнання відповідачем, позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 220, 328, 629, 655, 392 ЦК України,

Outcome: approved