Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

10 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування позову посилається на те, що 02. 12.2014 року близько 18-20 години в м. Дніпропетровську водій [PERSON], керуючи автомобілем Opel Vivaro д/н [NUMBER] (поліс № АІ/0599654 від 16.07.2014 року страховика ТДВ «СК «Альфа-Гарант») на вул. Миронова в районі вул. Набережна Леніна, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем Opel Insignia д/н [NUMBER] під керуванням позивача, який знаходився попереду. Внаслідок ДТП автомобілю позивача спричинено ушкодження, позивачу завдано матеріальні збитки. 03 грудня 2014 року позивач звернувся до службових осіб Дніпропетровського територіального підрозділу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. У подальшому, з урахуванням вимог ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач надав до ТДВ «СК «Альфа-Гарант»необхідні документи, в тому числі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Opel Insignia д/н [NUMBER], додатку до договору № 114028-У04472 від 24.04.2013 року, калькуляції ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» № КА-0000523, оригінал постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2014 року щодо визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, заяву про страхове відшкодування із зазначенням своїх банківських реквізитів. 18 лютого 2015 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» перерахував позивачу 532,75 грн. за «страхове відшкодування гідно страхового акту № ЦВ/14/1696 за договором страхування АІ/0599654 від 16.07.2014 року без ПДВ». Виплата страхового відшкодування відповідачем відбулась із порушенням вимог ст.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки посадовими особами ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не було узгоджено з позивачем розмір страхового відшкодування та його розмір значно занижено. Ознайомитися з документами, на підставі яких оцінено розмір шкоди транспортному засобу внаслідок ДТП, позивач не мав можливості, оскільки працівник ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомив, що вказані документи знаходяться і підрозділі, який розташовано у м. Києві. Не погодившись із сумою розрахунку збитку, запропонованого страховою компанією, позивач звернувся до незалежного судового експерта-товарознавця [PERSON] з заявою про проведення незалежного авто-товарознавчого дослідження автомобіля Opel Insignia д/н [NUMBER]. Рекомендованими листами позивач направив на адресу відповідачів повідомлення про проведення огляду автомобіля. Однак відповідачі на огляд не з'явились. Огляд автомобіля проведено за участю експерта 27.02.2015 року на території станції технічного обслуговування ПАТ «Дніпропетровськ-Авто». Для проведення повного та об'єктивного огляду автомобіля, з метою встановлення прихованих ушкоджень, які не видимі під час зовнішнього огляду, спеціалістами СТО проводились роботи зі зняття та встановлення заднього бамперу. Згідно акту виконаних робіт № ЗА-0000898 від 27.02.2015 року вартість робіт зі зняття/встановлення заднього бамперу становить 249,89 грн. Згідно висновку експертного дослідження авто товарознавця № 42/15 від 03.03.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Insignia д/н [NUMBER] становить 32789,47 грн. Тобто, з відповідача підлягає стягненню 31256,72 грн. - з урахуванням сплаченого грошового переказу на суму 532,75 грн. Крім того, за проведення авто товарознавчого дослідження позивачем було сплачено 600 грн. З урахуванням зазначеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] 1000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - у розмірі франшизи. Стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 31256,72 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 322,57 грн., та витрати, пов'язані з розглядом позову у розмірі 849,89 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в сумі 1000 грн. - у розмірі франшизи. Пояснив, що вказану суму сплатив позивачу, про що підтвердив також позивач (а.с. 74). Відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант» надав письмові заперечення, які надійшли до суду 22.07.2016 року. У запереченнях зазначив, що 16.12 2014 року відбувся огляд пошкодженого автомобіля, про що було складено відповідний протокол, з результатами якого погодився [PERSON], про що свідчить його підпис в протоколі, відомостей щодо заперечень позивача протокол не містить. Відповідно до звіту авто товарознавчого дослідження № 10104 від 17.01.2015 року, виконаної ТОВ «Експертум-Аве», розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, без врахування ПДВ, становить 1535,43 грн. Доплата у розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється з умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. З урахуванням безумовної франшизи за полісом - 1000 грн., відповідач перерахував позивачу страхове відшкодування у розмірі 535,43 грн. З урахуванням зазначеного, просив у позові відмовити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, суду причини неявки не повідомили, повідомлялися належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено наступне. 02 грудня 2014 роуц близько 18-20 години в м. Дніпропетровську водій [PERSON], керуючи автомобілем Opel Vivaro д/н [NUMBER] на вул. Миронова в районі вул. Набережна Леніна, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем Opel д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який знаходився попереду. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2014 року по справі № 199/10552/14-п [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, накладено адміністративне стягнення (а.с.35). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та вчиненні вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зробленим навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно абзацу другого пункту 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Згідно п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. У вищезазначеній ДТП транспортному засобу Opel Insignia д/н [NUMBER] були спричинені механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Opel Vivaro д/н [NUMBER] була на момент скоєння ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» по полісу АІ/0599654 від 16.07.2014 року. Згідно протоколу огляду транспортного засобу Opel Insignia д/н [NUMBER] від 16.12.2014 року, складеному в присутності позивача та представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант», автомобілю були спричинені ушкодження: бампер задній - тріщина, парктронік лівий внутрішній. На замовлення ТДВ «СК «Альфа-Гарант» оцінювачем [PERSON] було складено Звіт № 10104 від 17.01.2015 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Opel Insignia державний номер [NUMBER] (а.с. 129-134), згідно з яким розмір матеріального збитку складає 1842,50 грн. За виключенням франшизи, яка згідно полісу складає 1000 грн., та ПДВ, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» платіжним дорученням від 18.02.2015 року перерахувало позивачу 535,43 грн. (а.с. 154). Не погодившись із визначеним відповідачем розміром збитку, позивач звернувся до судового експерта-товарознавця [PERSON] з заявою про проведення незалежного авто-товарознавчого дослідження автомобіля Opel Insignia д/н [NUMBER]. Рекомендованими листами позивач направив на адресу відповідачів повідомлення про проведення огляду автомобіля. Однак відповідачі на огляд не з'явились. Згідно висновку експертного дослідження авто товарознавця № 42/15 від 03.03.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Insignia д/н [NUMBER] становить 32789,47 грн. (а.с. 12-20). З матеріалів дослідження вбачається, що експертом встановлені такі пошкодження автомобіля: (мовою оригіналу) «1) Бампер задний с окраской - в совокупности деформирована на поверхности до 50% с образованием сквозного разрыва с отсутствием мелких фрагментов и трещин пластика разнообразной длины и конфигурации связанных с пластическим растягиванием материала в наружную и внутреннюю сторону, вмятин и спадин пластика. Такие повреждения уменьшают прочность и жесткость конструкции и увеличиваются под действием вибрации. 2) Накладка нижняя бампера заднего структурная - деформирована с образованием спадин и нарушений структуры в центральной части, ремонт не предусмотрен производителем. 3) Кронштейн нижний заднего бампера центральный - отрыв элемента кронштейна, ремонт не предусмотрен производителем. 4) Гаситель удара задний (усилитель заднего бампера) - сложно деформирован с образованием изгибов и излома в центральной части и разрыва сплава с левой стороны, ремонт не предусмотрен производителем». Таким чином, в матеріалах справи наявні два суперечливі висновки щодо розміру шкоди. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На думку суду, пошкодження, описані експертом у висновку № 42/15 від 03.03.2015 року, не знаходяться у протиріччі з пошкодженнями, описаними в протоколі огляду транспортного засобу Opel Insignia д/н [NUMBER] від 16.12.2014 року, а лише є більш конкретними та деталізованими, і дають більш чітку картину ступеня та розміру пошкоджень автомобіля. Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Insignia д/н [NUMBER], вказана у висновку № 42/15 від 03.03.2015 року є більш достовірною, ніж та, що вказана у Звіті № 10104 від 17.01.2015 року. Постановою Верховного Суду України від 20 січня 2016 року №2-2808цс 15 встановлено, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Верховним Судом України у листі від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 31254,04 грн. (32789,47 грн. (вартість відновлювального ремонту згідно висновку № 42/15 від 03.03.2015 року) - 1000 грн. (франшиза) - 535,43 грн. (сплачена відповідачем сума страхового відшкодування). Стосовно вимог позивача про стягнення франшизи у розмірі 1000 грн. з відповідача [PERSON] суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] отримав від відповідача [PERSON] 1000 грн., в зв'язку з чим в позові в цій частині слід відмовити в зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів також витрати позивача, пов'язані із розглядом справи, а саме - судовий збір в розмірі 322,57 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 600 грн. (а.с. 33), витрати на проведення робіт із зняття бампера в сумі 249,89 грн. (а.с. 42). На підставі викладеного,

Outcome: partial