overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

12.09.2018позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 19.07.2016, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім`я фактично розпалась, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач в судове засідання не з`явилась. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Чуднівського районного суду Житомирської області, про причини нез`явлення не повідомив, у встановлений судом строк відзив не надав. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 19.07.2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено актовий запис №225 (а.с.4). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

12.09.2018 позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.12.1995 року зареєстровано шлюб, в якому народилась донька, яка на даний час вже повнолітня. Крім того позивач зазначає, що спільне життя не склалося, через різні погляди на життя та сімейні цінності, а також те що з жовтня 2012 року відповідач створив нову сімю. З цих підстав позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що 16.12.1995 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1248, прізвища після державної реєстрації шлюбу присвоєно чоловіку [PERSON], дружині [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-БК № 369079 виданий Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва (а. с. 8). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

12.09.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 52 в будинку № 20-А по вулиці Рокоссовського в місті Чернігові з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що в 1996 році відповідач добровільно покинув квартиру та з цього часу постійно не проживає в ній без поважних причин, при цьому не бере участі в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; будучи допитаною судом в якості свідка показала, що 03.08.1996 року відповідач добровільно покинув спірну квартиру, забрав з квартири усі свої особисті речі та з цього часу не проживає в ній, не сплачує за комунальні послуги та утримання житла, жодного разу не намагався повернутися до квартири. Відповідач не зявився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. \~ \~ \~ \~За згодою позивача, 16.10.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Позивач є власником квартири [ADDRESS] (далі Квартира), в якій зареєстровано місце постійного проживання відповідача (а.с. 8-10). Як убачається з матеріалів справи (а.с. 11-16) і показань позивача, якого допитано як свідка, що узгоджуються між собою, 03.08.1996 року відповідач добровільно покинув Квартиру та з цього часу постійно не проживає в ній без поважних причин; відповідач не бере участі в утриманні Квартири та в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~У звязку з доведенням факту непроживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

12.09.2018\~року [PERSON]\~(далі\~ позивач)\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~[PERSON] (далі\~ відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю. У судове засідання сторони не зявилися, при цьому представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 19.09.2008 року, при цьому мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Як випливає з позовної заяви, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї; з вересня 2013 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

12.09.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1471. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 04.10.2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв»язку із різними поглядами на життя. З моменту укладання шлюбу виникали постійні конфктні ситуації, сварки. Позивач у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 04.10.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрваний шлюб у Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1471/а.с.8/. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, тобто судом достовірно встановлено, що сім'я сторін перестала фактично існувати. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

12.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 07 жовтня 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З травня 2018 року припинили подружні відносини та проживають окремо у зв'язку з суперечностями по різним питанням ведення спільного господарства, розподілу обов'язків в сім'ї. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на необхідність розірвання шлюбу та проживання окремо від відповідача. Завірила, що не перешкоджає відповідачу приймати участь у вихованні дітей. Витрати, пов'язані з розглядом справи у вигляді судового збору 704,80 грн., просить покласти на неї, оскільки вона їх сплатила при зверненні до суду з позовною заявою. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, пояснив, що згоден на розірвання шлюбу, тому що не бажає проживати з позивачкою однією сім'єю. За рішенням суду з 2018 року з нього стягуються аліменти на утримання дітей, які проживають з матір'ю, проти чого він не заперечує. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі , прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 07 жовтня 2011 року. Шлюб у них перший. Зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис №116. Від шлюбу мають малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року народження. Діти проживають з матір'ю і знаходяться на її матеріальному утриманні. За рішенням суду з 2018 року з відповідача на користь позивачки утримуються аліменти на утримання дітей. Сторони підтвердили , що з травня 2018 року не підтримують подружні відносини і проживають окремо. Суд надавав їм строк для примирення та відкладав судовий розгляд, але подружжя не бажають зберегти сім'ю. Спору про майно, житло між ними немає. Діти будуть проживати з матір'ю. Відповідач попереджений судом про необхідність матеріально утримувати дітей до повноліття та приймати участь у їхньому вихованні. Витрати, пов'язані з розглядом справи, судовий збір 704,80 грн., позивачка просить покласти на неї, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

12.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 04.08.2007 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 811. В період шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 27.01.2015 року. Шлюбні стосунки між ними припинено з квітня 2018 року, через різні погляди на сімейне життя, втрата взаєморозуміння, довіри та любові. Просить суд задовольнити позов. Позивач на підготовчий розгляд справи не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач на підготовчий розгляд справи не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 04.08.2007 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 811 а.с.6, мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 27.01.2015 року, що підтверджується свідоцтвами про народження а.с. 7,8, шлюбні відносини між сторонами припинено з квітня 2018 року, у звязку з розбіжністю у поглядах на сімейне життя, втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

12.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з ним вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 57. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку Олександру, [INFO]. Дитина проживає з матірю. З відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутності взаєморозуміння та кохання, проживають окремо. Тому позивач просить шлюб між ними розірвати. Позивач надала клопотання, у якому просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує. Відповідач направив відзив на позов, у якому просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає та просить його задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку Олександру, [INFO] (а.с. 10). Сторони разом не проживають. Спільного господарства не ведуть та наполягають на розлученні. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Спору про місце проживання дитини не мають. Так як позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 704\~грн.\~80\~коп.,\~то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у вище вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

12.09.2018 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох дітей, які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (копія на а.с. 2), а також свідоцтвами про народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (копія на а.с. 4, 5, 6) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO] Довідкою Куманівецької сільської ради № 402 від 03.09.2018 року (а.с. 7) підтверджено, що діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є особою працездатного віку, а тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved