Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, і з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, просить припинити право власності відповідача [PERSON] на 41/100 частину квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на вказану частину квартиру, зарахувавши її грошові вимоги до відповідача в сумі 103459 грн. 10 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ними було придбано квартиру [ADDRESS]. Рішенням суду від 2 вересня 2015 року вказану квартиру було визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за позивачем право власності на 1/2 частину квартири. В зв'язку з тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, у кожного нова сім'я, спільне володіння та користування квартирою є не можливим а тому просить суд припинити право власності відповідача на 41/100 частину квартири та визнати за нею право власності на вказану частку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що під час перебування у шлюбі з відповідачем вони придбали квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя та вона є власником 1/2 її частки. Після розірвання шлюбу вона залишилась проживати у вказаній квартирі, де проживає і зараз із своєю новою сім'єю. Відповідач постійно проживає в Кіровоградській області та понад 4 роки до вказаної квартири не навідувався. В зв'язку з тим, що вона несе всі витрати за утримання квартири та можливості спільного із відповідачем користування квартирою не має просить суд припинити право власності відповідача на 41/100 частки вказаної квартири. Стосовно грошової компенсації відповідачу позивач вказала на те, що відповідач має перед нею непогашену заборгованість в сумі 103459 грн. 10 коп., а тому просить суд зарахувати їх як зустрічні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали поштової кореспонденції та оголошення на офіційному веб - сайті суду. Відповідно до ч. 5,6ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.11 розділу 3 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином та вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.6) позивач та відповідач 12 червня 2004 року уклали шлюб. 1 червня 2006 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4190 (а.с.7). Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 2 вересня 2015 року (а.с.9-10) квартиру [ADDRESS], визнано спільним сумісним майном подружжя. За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири та стягнуто з [PERSON] судові витрати в сумі 3654 грн.. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2016 року (а.с.12-13) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 99805 грн. 10 коп.. Отже відповідно до вище вказаних рішень суду (а.с.9-10,12-13) загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 103459 грн. 10 коп.. На виконання вказаних рішень суду були відкриті виконавчі провадження № 51831016 та № 50267801, що підтверджується відповідними постановами державного виконавця від 31 січня 2017 року (а.с.35) та 22 лютого 2016 року (а.с.38). Позивач посилаючись на те, що вказані рішення суду на даний час не виконанні та заборгованість позивачем не виплачено, просить в рахунок погашення боргу припинити його право власності на 41/100 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 355,356 ЦК України власність двох чи більше із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу положень статей 21,24,41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Outcome: dismissed