Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

11.03.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо невиконання умов договору від 28.11.2014 року 300131/139470/3-14 та приписів постанови Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 та зобовязати відповідача виконати в натурі обовязок з повернення її вклад у розмірі 10 000 доларів США із нарахованими відсотками у розмірі 312,50 доларів США, шляхом забезпечення їх повернення у готівковій формі у валюті рахунка вкладу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28 листопада 2014 року між нею та ПАТ «БАНК «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу 300131/139470/3-14, згідно пункту 3 якого виплата процентів, нарахованих на Вклад, здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви у порядку та на умовах, викладених у пп. 4.2, 4.3.1 основних умов, одночасно із поверненням Вкладу. При цьому, відповідач відкриває клієнту рахунок у доларах США та зобовязується здійснити нарахування відсотків за термін розміщення вкладу та повернути у строки, зазначену у договорі. Відповідно до пунктів 1, 2 Договору термін повернення вкладу та відсотків встановлено 28 лютого 2015 року із виплатою відсотків за ставкою 12,5% річних. Тобто, 28 лютого 2015 року у відповідачів виникло зобовязання з повернення позивачу суми у розмірі 10312,50 доларів США. Також позивачка вказує, що відповідно до пункту 7 Договору строк розміщення Вкладу не може бути продовжений Сторонами. Однак, 02 березня 2015 року на її вимогу передбачені Договором кошти у валюті рахунка не були повернуті позивачу. Про факт порушення прав позивача та невиконання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зобовязань за Договором від 28 листопада 2014 року № 300131/139470/3-14 свідчить направлена засобами поштового звязку її Скарга про неправомірні дії посадових осіб ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які призвели до порушення умов Договору, та свідчать про невиконання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зобовязань з повернення вкладу із нарахованими відсотками позивачу у валюті рахунка. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, з підстав зазначених у запереченнях на позов. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 28 листопада 2014 року між нею та ПАТ «БАНК «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу № 300131/139470/3-14, згідно пункту 3 якого виплата процентів, нарахованих на Вклад, здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви у порядку та на умовах, викладених у пп. 4.2, 4.3.1 основних умов, одночасно із поверненням Вкладу. При цьому, відповідач відкриває клієнту рахунок у доларах США та зобовязується здійснити нарахування відсотків за термін розміщення вкладу та повернути у строки, зазначену у договорі. Відповідно до пунктів 1, 2 Договору термін повернення вкладу та відсотків встановлено 28 лютого 2015 року із виплатою відсотків за ставкою 12,5% річних. Тобто, 28 лютого 2015 року у відповідачів виникло зобовязання з повернення позивачу суми у розмірі 10312,50 доларів США. Відповідно до пункту 7 Договору строк розміщення Вкладу не може бути продовжений Сторонами. 02 березня 2015 року на вимогу позивача, передбачені Договором кошти у валюті рахунка не були повернуті позивачу, про що свідчить Скарга про неправомірні дії посадових осіб ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які призвели до порушення умов Договору, та свідчать про невиконання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зобовязань з повернення вкладу із нарахованими відсотками позивачу у валюті рахунка. Статтею 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Надаючи правову оцінку діям відповідача щодо неповернення позивачеві його вкладу, суд вважає їх такими, що не відповідають приписам чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, зобовязання Банку за договором банківського вкладу (депозиту) мають виконуватися Банком належним чином відповідно до умов договору. Статтею 629 ЦК України передбачена обовязковість виконання сторонами договору, а статтею 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобовязання, зокрема, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлено договором. Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Кожен громадянин відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України має право на захист своїх конституційних прав і свобод, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, та ту обставину, що за умовами договору 28.02.2015р. закінчився строк на який вносився вклад, у відповідача виник обовязок щодо повернення позивачеві вкладу, однак це зобовязання виконане не було. Частиною 3 ст. 533 ЦК України встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п. 1.6. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 № 516, Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. З огляду на це зобовязання відповідача повернення позивачеві вкладу має бути виконане у валюті вкладу доларах США. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідачем 02.03.2015 року було частково виплачені проценти у сумі 100 доларів США, крім того з позивача стягувався податок на нараховані відсотки, а тому розмір відсотків становить 155,48 доларів США. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача вкладу (депозиту) за договором. На підставі викладеного,

Outcome: partial