Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

11.03.2020 року [PERSON] (надалі Заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа Управління соціального захисту Обухівської міської ради Київської області. Заява Заявника обґрунтована тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, а також інвалідом ІІ групи. В період роботи на Чорнобильській АЕС він з 16.10.1986 року по 31.12.1987 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із залученням до складу формувань Цивільної оборони. Заявник звертався до Управління соціального захисту Обухівської міської ради Київської області із заявою про встановлення йому статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни». 05 вересня 2019 року зацікавлена особа своїм рішенням відмовила заявнику в встановленні даного статусу, так як в нього відсутнє підтвердження перебування на ліквідації аварії на ЧАЕС в складі формувань Цивільної оборони. Отримавши відмову від зацікавленої особи заявник звернувся до державної служби України з надзвичайних ситуацій про надання йому довідки про залучення до ліквідації аварії на ЧАЕС в складі формувань Цивільної оборони, але йому повідомили, що на даний час відсутні документи підтверджуючи дану інформацію. Встановлення факту, що Заявник під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із залученням до складу формувань Цивільної оборони є необхідним для отримання Заявником посвідчення інваліда війни та встановлення певних пільг. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12.03.2020 року відкрито провадження у справі за заявою Заявника, визначено розглядати справу за правилами окремого провадження, призначено судове засідання. Заявник у судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду даної справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник зацікавлено особи Управління соціального захисту Обухівської міської ради Київської області у судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду даної справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участ, протии задоволення заявлених вимог заперечив у зв`язку з відсутність доказів своєї участі ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність Заявника та представників заінтересованих осіб за наявними у матеріалах справи документами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, проаналізувавши надані докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] , [INFO] , 10 жовтня 1986 року був прийнятий слюсарем четвертого розряду в управління будівництва Чорнобильської АЕС, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9-12). 16 жовтня 1986 року заявник був направлений, для ліквідації аварії на ЧАЕС, в місто Чорнобиль, де перебував до 31 грудня 1987 року, що підтверджується копіями довідок №1765 від 18 лютого 1991 року та №985 від 20 жовтня 1992 року наявних в матеріалах справи. 11 листопада 2012 року заявник отримав посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії серії [NUMBER] що підтверджується копією посвідчення (а.с.16). При цьому перша категорія була заявнику встановлена до 01 листопада 2015 року, що підтверджується копією вкладки. 19 листопада 2015 року [PERSON] була встановлена друга група інвалідності, довічно, що підтверджується копією виписки, наявної в матеріалах справи. В вересні 2019 року заявник звернувся до зацікавленої особи з заявою про встановлення йому статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни». 05 вересня 2019 року зацікавлена особа своїм рішенням відмовила заявнику в встановленні даного статусу, так як нього відсутнє підтвердження перебування на ліквідації аварії на ЧАЕС в складі формувань Цивільної оборони. Отримавши відмову від зацікавленої особи [PERSON] звернувся до державної служби України з надзвичайних ситуацій про надання йому довідки про залучення до ліквідації аварії на ЧАЕС в складі формувань Цивільної оборони, але отримав повідомлення, що на даний час відсутні документи підтверджуючи дану інформацію. Управління будівництва Чорнобильської АЕС, з якого заявник був направлений на ліквідацію аварії на ЧАЕС, ліквідовано, а тому він не має можливості отримати підтвердження його перебування в складі Цивільної оборони. За змістом ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа, зокрема, осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Таким чином, для визначення за Заявником статусу особи з інвалідністю внаслідок війни необхідна наявність одночасно декількох фактів, зокрема, наявність факту інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а також того факту, що особа, яка отримала інвалідність, здійснювала заходи, повязані із ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони. Враховуючи ту обставину, що компетентні державні органи не мають у своєму розпорядженні документів, які б підтверджували, що Заявник здійснював заходи, спрямовані на ліквідацію наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони, а сам Заявник не може надати таких документів, суд приходить до висновку, що встановлення такого факту у судовому порядку є необхідним, оскільки встановлення цього факту призведе до виникнення у Заявника майнових прав, зокрема, права на отримання пільг. У відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу Положення про Цивільну оборони СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111- 1976 року; Наказу заступника Міністра оборони СРСР начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському обєкті народного господарства); Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 1, від 30.04.1986 року № 02, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалася за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх обєктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувалися в обовязковому порядку громадяни СРСР, в тому числі чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Зазначене підтверджується також наказом начальника ЦО - директора ЧАЕС від 19.04.1985 року № 2с «Про керівний склад, служби та формування цивільної оборони». Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф, стихійних лих. Тобто громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучалися до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони, в тому числі і Заявник. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено факт, що Заявник став інвалідом внаслідок захворювання, одержаного під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а заходи з ліквідації цієї аварії здійснювались Заявником саме у складі формувань Цивільної оборони. Доказів протилежного суду не надано. З цих підстав,

Outcome: approved