Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

10 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач проживає за адресою : [ADDRESS] та користується послугами позивача з централізованого водопостачання та водовідведення. 25 грудня 2007 року з відповідачем було укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення. 19 грудня 2013 року з відповідачем було укладено договір погашення боргу за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 10907,35 грн. Проте, відповідач умови договору не виконує, заборгованість не погашає. Станом на 01 червня 2016 року у відповідача утворилася заборгованість у сумі 13057,37 грн. Згідно зі ст.625 ЦК України нараховані інфляційні нарахування у сумі 10578,88 грн. та 3% річних у сумі 2060,02 грн. Загальна сума заборгованості становить 25696,27 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати у сумі 1378 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач з позовом погодилася частково, надала суду пояснення про те, що вона буде платити заборгованість тільки за три роки та просить застосувати строк позовної давності. Платити інфляційні нарахування та 3% річних вона взагалі не згодна. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29 квітня 2016 року скасовано судовий наказ № 2-н/554/73/2016 від 12 березня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 21217,28 грн. ( а.с.11). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS], що підтверджується довідкою Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради від 09 серпня 2016 року ( а.с.15). Квартира не приватизована, перебуває у комунальній власності. Послуги з водопостачання та водовідведення надаються у вказану квартиру комунальним підприємством Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», про що свідчить договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 25 грудня 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем ( а.с.8-9). У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п. 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 р. № 2918 III споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 10578,88 грн., яка утворилася за період з квітня 2006 року по червень 2016 року та не сплачена відповідачем, що підтверджується розрахунком заборгованості на а.с.3-7. Частиною першою ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з приписами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання по сплаті послуг водопостачання та водовідведення, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні нарахування та 3% річних. Відповідач просила суд застосувати строк позовної давності та погодилася з позовом в частині стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, при цьому зі стягненням інфляційних нарахувань та 3% річних не погодилася. У відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається зі змісту договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 25 грудня 2007 року ( а.с.8-10) у п.30 сторони домовилися, що строк позовної давності по стягненню заборгованості за спожиті послуги становить 10 років ( в тому числі і за послуги, що були ними отримані до укладення даного договору). Крім того, згідно з договором про погашення боргу, укладеному між позивачем та відповідачем 19 грудня 2013 року, сторони погодили наявність боргу станом на 01 грудня 2013 року у розмірі 10907,35 грн. та відповідач зобов'язалася сплачувати борг щомісяця, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, рівними частками по 302,98 грн. Відповідно до ст..264 ЦК України даний договір перериває строк позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Підстави переривання строку позовної давності та правові наслідки такого переривання, визначені в ст. 264 ЦК України. За правилами цієї статті, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов*язку. Беручи до уваги, що сторони домовилися про збільшення строку позовної давності, який встановили у 10 років, та уклали договір про погашення боргу, відповідно до якого відповідач визнала наявність боргу, строк позовної давності перервався, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення. Разом з тим, суд вважає застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, оскільки договором не встановлено збільшений строк позовної давності щодо цих вимог. Суд вважає стягнути інфляційні нарахування у сумі 7949,54 грн. та 3% річних у сумі 1027,09, нарахованих за період з червня 2013 року по червень 2016 року в межах трирічного строку позовної давності, в задоволенні решти вимог відмовити у зв*язку зі спливом строку позовної давності. Таким чином загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 22034 грн., та складається з наступного : заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 13057,37 грн., інфляційні нарахування - 7949,54 грн. та 3% річних - 1027,09 грн. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial