Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

12.11.2019 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 16.04.2016 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинено у зв`язку з відсутністю почуття любові та поваги одне до одного, взаєморозуміння, на ґрунті чого виникають конфлікти і сварки. Шлюбні стосунки остаточно припинені; спільне господарство не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 12.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Позивачка в підготовче засідання не з`явилась; надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність і задовольнити позов. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в підготовче засідання не з`явився; надав суду заяву, в якій повністю визнав позов; з наслідками визнання позову ознайомлений; просив розглянути справу в його відсутність. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів третіх осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що 16.04.2016 року відділом ДРАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 85. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Доманівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, актовий запис № 125. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». З огляду на те, що відповідачем визнано позовні вимоги у повному обсязі в підготовчому засіданні, суд вважає за можливе повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачкою при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved