Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

10.11.2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 15 336 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 25.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір завдатку. Вказує, що на підтвердження укладення договору завдатку та в забезпечення виконання договору купівлі продажу 2/9 частини житлового будинку по вул. Воровського, 42, [PERSON] передав, а [PERSON] отримав завдаток у розмірі 300 доларів США, що еквівалентно 7 500 грн. та зобов»язався в термін до 01.08.2016 року оформити та нотаріально посвідчити договір купівлі продажу вказаної частини житлового будинку. Зазначає, що зобов»язання по договору купівлі продажу не були виконані та відповідач не прибув до нотаріуса для оформлення зазначеного договору. Вказує, що 03.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, за яким останньому передано права на стягнення коштів з боржника [PERSON] 07.11.2016 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Просить стягнути з відповідача 300 доларів США, що еквівалентно по курсу національної валюти 300 *25,56 (курс гривні на момент подачі позову) *2 (подвійний розмір завдатку) = 15 336 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав, викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт отримання ним коштів в сумі 300 доларів США, згідно укладеного Договору завдатку. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив: 25.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір завдатку, за умовами якого останній одержав завдаток у сумі 300 дол. США, що еквівалентно 7 500 грн., у рахунок купівлі 2/9 частини житлового будинку, який в цілому має 97,7 кв. м. загальної площі, з яких 71,9 кв. м. житлової площі, розташований за адресою: м. Чернігів, вул. Воровського, 42, які на підставі договору дарування належать [PERSON], договір купівлі продажу яких має бути укладений у строк до 01.09.2016 року (а.с. 3-4). 03.11.2016 року між [PERSON] (первісний кредитор) та [PERSON] (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги, за яким останньому передано право вимоги від [PERSON] сплати грошових коштів в розмірі, зазначеному у вищезгаданому Договорі завдатку. У визначений Договором завдатку строк, договір купівлі продажу не був укладений, що визнається самими сторонами по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто з положень даної статті чітко випливає, що завдаток може існувати лише у тому випадку, коли сторони уклали договір і ним передбачається матеріальне зобов»язання однієї сторони перед іншою стороною. В даному випадку між первісним кредитором та відповідачем було укладено угоду про бажання в майбутньому здійснити купівлю квартири. Самого договору купівлі продажу квартири, який би первісного кредитора матеріально зобов»язував перед відповідачем та який би міг забезпечуватися завдатком, укладено не було. А якщо сторони домовились укласти договір купівлі - продажу нерухомості, але не оформили його нотаріально, платежі, внесені в рахунок виконання договору, визнаються авансованими і повертаються в тому розмірі, у якому надавалися, навіть якщо сторони прямо назвали цей платіж завдатком і передбачили відповідні правові наслідки. Отже, сплачені первісним кредитором грошові кошти не можуть бути визнані завдатком . Натомість, 300 доларів США, сплачені ним в рахунок виконання договору, є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. Правові наслідки порушення або припинення зобов»язання, забезпеченого завдатком, передбачені ст. 571 ЦК України, у даному випадку, на думку суду, не можуть застосовуватися. Аванс, на відміну від завдатку, є лише способом здійснення платежу, не забезпечує виконання зобов»язання та в кожному випадку підлягає поверненню у розмірі, в якому він надавався, незалежно від вини обох сторін чи її відсутності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] зобов»язаний повернути позивачу [PERSON], як новому кредитору, кошти у розмірі 7 668 грн., що є еквівалентом 300 доларів США (беручи до уваги курс на день подачі позову, що становив 25 грн. 56 коп.), які були сплачені в якості авансу відповідно до Договору завдатку від 25.06.2016 року та розписки від 25.06.2016. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. пропорційно задоволеним вимогам, від сплати якого позивач був звільнений при подачі позову (а.с.8). На підставі наведеного,

Outcome: partial