Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

10 лютого 2021 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 02 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №76. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося у зв`язку з розбіжностями характерів. Ухвалою Василівського районного суду від 23 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Прізвище просила залишити « [PERSON] ». Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2004, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №76, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02.10.2004 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.2005 року (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Право на подачу позову одним із подружжя передбачено ст.110 Сімейного кодексу України, ст.111 Сімейного кодексу України на суд покладено обов`язок вживання заходів щодо примирення подружжя, що може бути можливим у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, за ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач вважає подальше спільне проживання в шлюбі неможливим, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved