Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

10 листопада 1997 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 1,82 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Надія» на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем права на земельну частку (пай) у першій черзі спадкоємців за законом після смерті [PERSON] як її син і прийняв спадщину, однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів 06 грудня 2017 року [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, просив справу слухати у його відсутності (зворот а.с. 2). Представник відповідача сільський голова Вербовецької сільської ради у судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 14). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 10 листопада 1997 року в с. Виноградне Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 4). Довідкою виконавчого комітету Вербовецької сільської ради № 451 від 01 грудня 2017 року (а.с. 6), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № А-649/0-722/6-17 від 29 березня 2017 року (а.с. 7) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Надія» площею 1,82 умовних кадастрових гектара. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до довідки Вербовецької сільської ради № 451 від 01.12.2017 (а.с. 6), спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишила. Дружина та діти спадкодавця, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року є спадкоємцями першої черги за законом. Свідоцтвом про своє народження (а.с. 5) позивач довів своє право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом після смерті [PERSON]. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Довідкою виконавчого комітету Вербовецької сільської ради № 451 від 01 грудня 2017 року (а.с. 6) стверджується, що позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця, зокрема, вступив в оперативне управління та володіння спадковим майном. З оголошення в газеті «33 канал» (а.с. 8) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 495 від 05 грудня 2017 року (а.с 9). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved