Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

12.07.2016 року Галицька районна адміністрація ЛМР, як орган опіки та піклування, звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON]. Дитина з 2010 року перебуває в Будинку дитини № 1 Львівської міської ради Львівської області (далі - Будинок дитини № 1) відповідно до розпорядження голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (далі - Франківська РА ЛМР) від 25.10.2010 року. Розпорядженням голови Галицької РА ЛМР № 362 від 01.09.2014 року [PERSON] переведений з Будинку дитини № 1 до Дошкільного дитячого будинку № 1. Батько дитини [PERSON] рідко навідував сина в дитячих закладах. Наданим дозволом забирати дитину на вихідні та святкові дні додому [PERSON] не скористався жодного разу. З 29.06.2015 року відповідач дитину не навідує, станом здоров'я, розвитком не цікавиться. Питання неналежного виконання [PERSON] батьківських прав неодноразово було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини Галицької РА ЛМР. Мати дитини - [PERSON] з сім'єю не проживала, дитину у дитячих закладах не відвідувала. З 05.02.2014 року [PERSON] зареєстрована за адресою Центру обліку та нічного перебування бездомних громадян (м. Львів). 04.07.2016 року Галицькою РА ЛМР наданий висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]». Галицька РА ЛМР просить суд: 1) позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]; 2) стягнути солідарно з відповідачів аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі - 1531,00 грн. починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; 3) накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS]. Представник Галицької РА ЛМР в судовому засіданні присутня не була. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Прокурор позов підтримала, вважала за обхідне його задовольнити. Відповідачі до суду не прибули, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Направлені за місцем їх реєстрації судові повістки повернулися до суду у зв'язку з їх неотриманням. Заяв, клопотань відповідачів щодо поважних причин неявки в судове засідання чи розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], батьками дитини [PERSON], [INFO], зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Розпорядженням Франківської РА ЛМР № 21 від 25.10.2010 року дитину [PERSON] влаштовано до Будинку дитини № 1 м. Львова у зв'язку з важким матеріальним становищем матері дитини. Розпорядженнями Галицької РА ЛМР від 09.04.2013 року, 23.01.2014 року та 21.07.2014 року дозвіл на продовження перебування дитини в закладі продовжувався. 01.09.2014 року [PERSON] розпорядженням Галицької РА ЛМР № 362 переведено до Дитячого дошкільного будинку № 1. Згідно з листом в. о. директора Дитячого дошкільного будинку № 1 від 23.12.2015 року, батько [PERSON] - [PERSON] останній раз відвідував дитину 29.06.2015 року, після цього понад шість місяців в будинку не з'являвся. У листі від 30.05.2016 року зазначено, що мати [PERSON] дитину не відвідувала жодного разу за час її перебування у Дитячому дошкільному будинку № 1. [PERSON] зареєстрована у Центрі обліку та нічного перебування бездомних осіб Управління соціального захисту ДГП ЛМР з 24.01.2014 року. Галицька РА ЛМР як орган опіки та піклування 04.07.2016 року надала висновок № 31вих374, в якому визнала доцільним позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] у зв'язку з тривалим та систематичним неналежним виконанням ними своїх батьківських обов'язків, відсутністю уваги до дитини, її розвитку на навчання. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до пункту 2,3 статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти. Згідно зі ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачі неналежним чином виконували свої батьківські обов'язки стосовно дитини, не займалися на належному рівні її вихованням. Відповідачі злісно ухиляються від своїх батьківських обов'язків по матеріальному утриманню дитини, не забезпечують законних прав дитини на нормальні умови життя. У суду відсутні відомості про непрацездатність відповідачів, отже вони мають реальну можливість виконувати батьківські обов'язки. З урахуванням висновків органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON] Згідно з положеннями ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач не надав суду доказів того, що відповідачі має нерегулярний, мінливий дохід, що могло б бути правовою підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідачів на користь установи, в яку влаштована дитина, належить солідарно стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини їх заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання накладення заборони відчуження квартири, суд вважає дану вимогу, такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. [PERSON] відповідно до даних ГУ ДМС України у Львівській області зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з листом ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 17.07.2016 року № 2327, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла (ч. 3-4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 826,80 грн. відповідно до розрахунку: - загальна сума судового збору: 551,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів, 1102,40 грн. за немайнові вимоги про позбавлення батьківських прав та накладення заборони відчуження на квартиру = 1653,60 грн. - частина судового збору, що підлягає стягненню з кожного відповідача окремо: 1653,60 / 2 = 826,80 грн.

Outcome: approved