overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

12.03.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було постановлено рішення по цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «кіровоградобленерго» від імені якого діє Долинський РЕМ до [PERSON] про відшкодування заборгованості за спожиту електричну енергію. При ухваленні даного рішення судом було вказано стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «кіровоградобленерго» від імені якого діє Долинський РЕМ борг в сумі 1538 грн. 50 коп. на р/р 260343091425 в Кіровоградському облуправлінні ПАТ ДОБУ м. Кіровоград, МФО 323475, код ЄДРПОУ 23226362; стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «кіровоградобленерго» витрати повязані з оплатою судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. ( р/р 26004014000865 у ПАТ « Перший інвестиційний банк» м. Київ, МФО 300506, код ЄДРПОУ 23226362 );стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «кіровоградобленерго» витрати повязані з явкою до суду представника позивача в розмірі 100 гривень ( р/р 26004014000865 у ПАТ « Перший інвестиційний банк» м. Київ, МФО 300506, код ЄДРПОУ 23226362 ). 02.09.2015 року до суду звернувся представник ПАТ « Кіровоградобленерго» [PERSON]В.з проханням винести додаткове рішення, де вирішити питання про стягнення коштів заявлених в заяві про збільшення позовних вимог, вказавши : стягнути з [PERSON] на користь ПАТ « Кіровоградобленерго» борг в розмірі 409,79 грн., який складається з боргу за спожиту електроенергію згідно знятих показників електролічильника в період з 29.09.2014 року по 24.11.2014 року в сумі 254,82 грн.; за електроенергію нараховану по акту про порушення № 002346 від 22.10.2014 року в сумі 154,97 грн., відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 28.01.2015 року ( а.с. 36-37). Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заяву підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась,про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи неявку сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву позивача задовольнити та винести додаткове рішення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

12.03.2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення опіки над своєю донькою [PERSON]. В заяві вказувала, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.09.2014 року [PERSON], [INFO], визнана недієздатною, а опікуном призначено адміністрацію Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату Полтавської області в особі його директора. Рішенням виконавчого комітету Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області надано згоду на призначення її другим опікуном над житлом та майном [PERSON]. В зв'язку з цим, заявник прохав суд визнати її другим опікуном над недієздатною [PERSON] Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області , будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник заінтересованої особи - Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату надав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення заявлених вимог. У судовому засіданні прокурор Кобеляцького району не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] визнана недієздатною особою згідно рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.09.2014 року, над нею встановлена опіка та призначений опікун - адміністрація Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату Полтавської області в особі його директора (а.с. 9). Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно направленого до суду рішення виконавчого комітету Кунівської сільської ради Кобеляцького району № 4 від 30.01.2015 року, надана згода на призначення [PERSON] другим опікуном над житлом та майном [PERSON]. ( а.с.5) Відповідно до ст.ст. 62-63 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Згідно представлених даних, заявник [PERSON] є рідною матір'ю недієздатної [PERSON] (а.с. 6). Перешкод для призначення опікуном [PERSON] за вимогами ст.64 ЦК України судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

12.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.04.2014 року вона придбала у приватну власність вищевказаний житловий будинок. За умовами договору продавець зобов'язувалася повністю звільнити відчужуваний будинок для вільного користування та безперешкодного володіння покупцем, передати ключі, зняти з реєстрації усіх зареєстрованих осіб до 15.05.2015 року. Однак чоловік продавця [PERSON] надалі залишається зареєстрованим за вищевказаним адресом, хоч з часу купівлі будинку в ньому не проживає. На розгляд справи представник позивача [PERSON] - адвокат Антоняк Б.Б., враховуючи неявку відповідача, не з'явилася, в поданій письмовій заяві просить справу розглянути у її відсутності, заявлені позовні вимоги своєї довірительки підтримує і просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, так як не проживає за зареєстрованим місцем проживання, в зв'язку з чим відповідач викликався в судове засідання через оголошення в газеті. Так як відповідач повторно не з'явився в судове засідання, то суд, враховуючи згоду представника позивача, вирішив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірне житлове приміщення являється житловим будинком [ADDRESS], власником якого являється позивач [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, що стверджується Витягом з Державного речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як вбачається з довідки виконкому Рясне-Руської ради в спірному будинку зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з квітня 2014 року в даному будинку не проживає і ним не користується Факт непроживання відповідача в спірному приміщенні стверджується актами комісії Рясне-Руської сільської ради. 2 Відповідно до ст.167 ЖК України у разі вибуття з будинку, що належить громадянинові, особи на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно з ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов'язані із позбавленням володіння. Таким чином судом встановлено, що відповідач з квітня 2014 року вибув з спірного житлового приміщення, став проживати в іншому населеному пункті, де фактично продовжує проживати по даний час, відповідно втратив право користування спірним житловим приміщенням згідно чинного законодавства, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

12.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн 00 коп щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що подружнє життя не склалося, спільна дитина проживає з нею, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Позивач [PERSON], в зв'язку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує. Відповідач [PERSON], який про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з поштовим рекомендованим повідомленням про вручення по фактичному місцю проживання, також не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу, згідно пред'явленої копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно та в натуральному вигляді. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача на даний час інших утриманців, наявність у відповідача, який не має постійного місця роботи, нерегулярного та мінливого доходу, розмір середномісячної заробітної плати по району на даний час, встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, в межах заявлених позовних вимог. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

12.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.07.2013 року вона уклала шлюб, зареєстрований Виконкомом Шевченківської селищної ради міста Красноармійська Донецької області, актовий запис № 9 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з червня 2014 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 23 липня 2013 року зареєстрували шлюб Виконкомом Шевченківської селищної ради міста Красноармійська Донецької області, актовий запис № 9 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

12.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дітей не надає, тому, позивач в судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/3 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 12.03.2015 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

12.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований Виконавчим комітетом Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, актовий запис № 9. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є те, що проживання однією сім'єю стало неможливим, на даний момент сім'я фактично розпалась з грудня 2014 року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач категорично вказує, що подальше спільне життя неможливе, шлюб фактично розпався з грудня 2014 року. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.07.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сімї за актовим записом № 1172. З обставин, викладених у позовній заяві (а.с.3-4) просила позов задовольнити. Позивач не прибув в судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач не прибула у судове засідання, надала попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 23.04.2014 року зареєстрував з відповідачем шлюб, від якого має доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано, донька проживає разом з позивачем, матеріальної допомоги відповідач в добровільному порядку не надає. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, додаткового заробітку не має, а тому просила на свою користь стягнути аліменти на своє утримання. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в який просить справу розглянути у її відсутність, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку матеріально утримувати дружину відмовляється. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно довідки Щербинівської селищної ради, за адресою м.Дзержинськ, пгт.Петрівка, вул.Енгельса, 96, проживає позивач разом з донькою (а.с. 7). Згідно довідки від 25.05.2015 року відповідач [PERSON] працює на Костянтинівській виробничій дільниці ТОВ «Донбасдомнаремонт», а отже може надати матеріальну допомогу на утримання дружини. За таких обставин, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання щомісячно у розмірі ? частини від усіх видів доходу, до досягнення дитиною трирічного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що від зареєстрованого шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріально не підтримує, хоча має задовільний стан здоров'я, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, інших дітей не має і стягнень за виконавчими документами не проводиться. Дохід, який отримує позивач недостатньо для забезпечення належного виховання та розвитку неповнолітньої дитини. Вказані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів в частці у розмірі 1/3 усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 10.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача не прибула, завчасно подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала /а.с.25/. Відповідач не прибув у судове засідання, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.24/, жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надсилав. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

12.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Від надання судом строку на примирення з відповідачем відмовилася. Позивач також повідомила суду про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 04.11.2006 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З березня 2014 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved