overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 червня 2017 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2017 року, актовий запис № 784 (а/с 4). Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що 28.12.2011 року уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за №331. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержиснького міського суду Донецької області від 31.10.2014 року між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано. Син проживає з позивачем. Відповідач не в повній мірі надає матеріальну допомогу дитини, тому позивач звернулася до суду. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано 28.12.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за №331. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]., що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-НО №553266. Рішенням Дзержиснького міського суду Донецької області від 31.10.2014 року між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано (а.с.8). Син проживає разом з позивачем. Відповідач необхідної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] Це підтверджено свідоцтвом про народження. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку № 282, що розташований по вул. 1 Травня в м. Чернігові, оскільки відповідач не проживає в ньому з вересня 2015 року без поважних причин. Позивач у судове засідання подала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку № 282, що розташований по вул. 1 Травня в м. Чернігові, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а/с 6-8, 9). У даному будинку, крім позивача, зареєстровані також: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що свідчить довідка про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 13731 від 07 грудня 2017 року, видана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а/с 15). Позивач зазначила, що її племінник [PERSON] у серпні 2015 року одружився, забрав всі свої речі, залишив будинок та переїхав мешкати до помешкання своєї дружини. Також, позивач вказала, що відповідач участі у витратах на утримання будинку не приймає, чим ставить її у скрутне фінансове становище та перешкоджає вільному розпорядженню майном. Згідно акту від 06 грудня 2017 року, засвідченого головою вуличного комітету № 37 Деснянської районної у м. Чернігові ради, зі слів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з 2015 року (а/с 16). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

11 грудня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 21116 грн 90 коп., позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач не виконує умов кредитного договору від 26.03.2007 року. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки до суду відповідач не повідомив, відзив не подав. З письмової згоди представника позивача, за відсутності відзиву на позовну заяву, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 26.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №935/6-070, відповідно до якого відповідач отримав кредит. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 27.11.2016 року утворилася заборгованість в сумі 21116,90 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 15000 грн, заборгованості по процентам 4904,20 грн, пені за відсотками 828,72 грн , інфляційних витрат за відсотками 383,98 грн, що підтверджується розрахунком (а.с 23-28). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач своєчасно кошти не сплатив. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 21116,90 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

11 грудня 2018 р. в Ізяславський районний суд звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обгрунтування заяви зазначила, що 25 лютого 2008 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається із земельної частки (паю) площею 2,72 в умовних кадастрових гектарах, право на яку посвідчене сертифікатом серії ХМ № 0279552 і знаходиться на території Плужненської сільської ради Ізяславського району. Заявниця являється спадкоємцем першої черги, однак не може реалізувати свої спадкові права через те, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) імя спадкодавця вказано «Антін», а в свідоцтві про народження заявника та у свідоцтві про смерть спадкодавця вказано імя «Антон». Через неправильний запис у правовстановлюючому документі [PERSON] змушена звернутися до суду із даною заявою. В судовому засіданні [PERSON] заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримала. Плужненська сільська рада Ізяславського району у поданій заяві не заперечила проти встановлення даного факту, розгляд справи просила провести у відсутність її представника. Суд, заслухавши [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає заяви про всановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям , по батькові, зазначеним у паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] помер 25 лютого 2008 року в с. Плужне Ізяславського району, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-БВ № 073519. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (після одруження - [PERSON]) народилася 27 лютого 1959 року в с. Плужне. Її батьком у свідоцтві про народження зазначений [PERSON]. За життя [PERSON] 09 лютого 2005 року склав заповіт, згідно якого все належне майно заповів для своєї дочки [PERSON] Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0279552 виданий Ізяславською районною державною адміністрацією 18 грудня 1996 року на імя [PERSON]. Таким чином, суд встановив, що дійсне імя спадкодавця «Антон», а тому подана заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

11 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 червня 1996 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу у них 14 квітня 1997 року народився син [PERSON]. Протягом останнього року сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбу, головними причинами чого є розбіжність поглядів на життя. Після розірвання шлюбу просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 704,80 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачка проживає з іншим чоловіком, починаючи з серпня минулого року, намірів на збереження шлюбу не має. Шлюб розпався остаточно і збережений бути не може. Просить розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію [PERSON] Відповідач [PERSON]\~в судове\~засідання не\~зявилася,\~про причини\~своєї неявки\~до суду\~не повідомила,\~відзив на\~позов не\~надіслала.\~У відповідності\~зі ст.\~280\~ЦПК України\~суд проводить\~заочний розгляд\~справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що з 22 червня 1996 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - Шамілова), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 26 (а.с. 7). Від шлюбу у сторін 14 квітня 1997 року народився син [PERSON] (а.с. 9). Зараз син повнолітній. Як убачається\~з позовної\~заяви, спільне життя припинено через розбіжність поглядів та несумісність характерів. Подружжя спільно не проживає, не поєднані спільним побутом. На примирення позивач не погоджується. Враховуючи викладені\~позивачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сімя розпалась остаточно та збережена бути не може. Відповідно до\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с. 1, 2). На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

11 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 листопада 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу стало те, що сторони мають різні інтереси, різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Просить розірвати шлюб. Позивач подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, просив судові витрати залишити за ним. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У зв'язку з поданими сторонами заявами про розгляд справи без їх участі, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 08 листопада 2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Глухівського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 232, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7) та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем, згідно його заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

11 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 06 лютого 2011 року померла матір його дружини [PERSON]. Не встигнувши оформити за собою право власності після смерті матері, його дружина [PERSON] 07 травня 2011 року померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина, він має на неї право, але оформитись в правах спадкоємця не може, оскільки у свідоцтві про смерть [PERSON] її імя по батькові зазначено як «Іллівна», в той час як у свідоцтві про народження його дружини її імя по батькові вказано як «Ільківна». Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON]. Заявник в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Очаківської міської ради в судове засідання не зявився, заінтересована особа надала заяву про розгляд справи без участі її представника, в якій, крім цього, зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що має юридичне значення. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ФП № 127891 від 07 лютого 2011 року (а. с. 12), [PERSON] померла 06 лютого 2011 року. 07 травня 2011 року померла дружина заявника [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про укладення шлюбу та про смерть (а. с. 6, 15). Зі свідоцтва про народження померлої [PERSON] серії VI-УР № 1628816, виданого 19 травня 1964 року Камянською сільською радою Очаківського району Миколаївської області (а. с. 5), вбачається, що [PERSON] народилася 19 квітня 1964 року і її матірю записана «Жданова Мария Ильковна» (російською мовою). Вказані розбіжності у написанні імя по батькові померлої [PERSON] ставлять під сумнів наявність родинних відносин між нею та померлою [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що померлу [PERSON] знала як матір померлої [PERSON]. Факт родинних\~відносин [PERSON]\~з [PERSON]\~підтверджується також\~довідкою КП\~«ОККП» №\~22\~від 07\~лютого 2011\~року (а.\~с.\~13),\~з якої\~вбачається,\~що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] (після зміни назви Кінбурнська), 12. Разом із нею була зареєстрована та проживала по день смерті її матір [PERSON]. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON],\~а тому\~вимогизаявника про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

11 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [INFO] померла матір його дружини [PERSON]. Не встигнувши оформити за собою право власності після смерті матері, його дружина [PERSON] [INFO] померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина, він має на неї право, але оформитись в правах спадкоємця не може, оскільки у свідоцтві про смерть [PERSON] її ім'я по батькові зазначено як «[PERSON]», в той час як у свідоцтві про народження його дружини її ім'я по батькові вказано як «[PERSON]». Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON]. Заявник в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Очаківської міської ради в судове засідання не з'явився, заінтересована особа надала заяву про розгляд справи без участі її представника, в якій, крім цього, зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що має юридичне значення. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 лютого 2011 року (а. с. 12), [PERSON] померла [INFO]. [INFO] померла дружина заявника [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про укладення шлюбу та про смерть (а. с. 6, 15). Зі свідоцтва про народження померлої [PERSON] серії [NUMBER], виданого 19 травня 1964 року Кам'янською сільською радою Очаківського району Миколаївської області (а. с. 5), вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] і її матір'ю записана «[PERSON]» (російською мовою). Вказані розбіжності у написанні ім'я по батькові померлої [PERSON] ставлять під сумнів наявність родинних відносин між нею та померлою [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що померлу [PERSON] знала як матір померлої [PERSON]. Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] підтверджується також довідкою КП «ОККП» № 22 від 07 лютого 2011 року (а. с. 13), з якої вбачається, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом із нею була зареєстрована та проживала по день смерті її матір [PERSON]. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON], а тому вимогизаявника про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved