Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

12 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини. Також позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що він перебував у шлюбі з [PERSON] з 14.04.2017 року по 17.10.2018 року. Від шлюбу в них народилися сини, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та знаходиться на його утриманні. Спільне проживання між ними припинено. Після припинення спільного проживання відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, тому він вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з зазначених у позові підстав. Представник наголосила на тому, що відповідач не бере участі в утримання дітей та за останній рік відвідувала їх лише тричі. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що [PERSON] забрав дітей без її відома та вона бажає, щоб діти проживали з нею, у зв`язку з чим подала відповідну позовну заяву до суду, на даний час провадження у цій справі ще не відкрито. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. Сторони перебували у шлюбі з 14.04.2017 року по 19.11.2018 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб, виданого Виконкомом Войнівької сільської ради Олександрійського району 14 квітня 2017 року, та копією рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.10.2018 року про розірвання шлюбу. [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 17.03.2016 року відділом ДРАЦС по Олександрійському району Олександрійського МРУЮ у Кіровоградській області, актовий запис №4. [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 04.07.2017 року виконавчим комітетом Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №3. Відповідно до висновку Олександрійської районної державної адміністрації від 3 жовтня 2018 року про визначення місця проживання малолітніх дітей Олександрійська районна державна адміністрація як орган опіки і піклування вважає, що на даний час є доцільним місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї від 17.01.2019 року вих.№104, виданої виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з батьком [PERSON] в [ADDRESS] . У довідці зазначено, що діти проживають біля батька з липня 2018 року по теперішній час. Також позивачем надані довідки Приютівської селищної ради аналогічного змісту від 23 січня 2019 року №124 і 126, у яких зазначено, що діти проживають з батьком і перебувають на його утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не надано суду достатніх доказів, що на утримання синів необхідні додаткові витрати, та те що аліменти в розмірі 1/3 частини на від заробітку відповідача на обох дітей не є недостатніми для забезпечення потреб дітей. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що вона бажає, щоб діти проживали разом з нею, оскільки вирішення спору про стягнення аліментів не може бути поставлене в залежність від вирішення спору про визначення місця проживання дитини, провадження у якому не відкрите. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: partial