Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

12.09.2019 року прокурор звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, посилаючись на те, що відповідач, тимчасово виконуючи обов`язки начальника Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» 10.01.2017 року видав наказ № 10 про звільнення працівника [PERSON] з посади заступника начальника з режиму служби загальної охорони та режиму за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого [PERSON] згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2017 по справі № 487/268/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 139233 грн. 36 коп., у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок відшкодувати державному підприємству завдану таким звільненням шкоду у вигляді виплаченого [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 139233 грн. 36 коп. на підставі положень ч. 1 ст. 130, п. 8 ч. 1 ст. 134, ст. 237 КЗпП України. Враховуючи, що вищестоящими органами Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства\~«Адміністрації морських\~портів України» не вжито будь-яких заходів щодо стягнення з відповідача завданої державному підприємству шкоди, прокуратура звернулася до суду в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», якому заподіяно вказану матеріальну шкоду. Просить поновити строк звернення до суду із вказаним позовом, посилаючись на поважність причини його пропуску. Ухвалою судді від 30.09.2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 22.10.2019 року до суду надійшли пояснення від Міністерства інфраструктури\~України щодо позовної заяви прокурора, в яких Міністерство інфраструктури України підтримує поданий прокурором позов та просить його задовольнити. 25.10.2019 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву прокурора, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог прокурора, посилаючись на його необґрунтованість, пропущення строків звернення до суду із вказаними вимогами та відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду із вказаними вимогами в інтересах Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Адміністрації морських портів України». 07.11.2019 року до суду надійшла відповідь прокурора на відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву прокурора, в якій прокурор посилається на наявність повноважень у прокурора щодо звернення до суду із вказаним позовом в інтересах держави та законні підстави щодо відшкодування з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в порядку регресу на користь державного підприємства. 02.12.2019 року до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на відповідь прокурора на відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву прокурора, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні вимог прокурора, посилаючись на його необґрунтованість, пропущення строків звернення до суду із вказаними вимогами та відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду із вказаними вимогами в інтересах Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Адміністрації морських портів України». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2019року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені ним вимоги, та за підставами вказаними у позові просив їх задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні вимог прокурора, посилаючись на його необґрунтованість, відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду із вказаними вимогами в інтересах Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» та пропущення строків звернення до суду із вказаними вимогами, оскільки виплати повної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 139\~233 грн. 36 коп. працівнику [PERSON] були здійснені Миколаївською філією Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2017 року - 21.12.2017 року та 16.03.2018 року. В судовому засіданні представник Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» просила вимоги прокурора задовольнити у повному обсязі. Представник Міністерства інфраструктури України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутність його представника, просив вимоги прокурора задовольнити у повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу т.в.о. начальника адміністрації Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» Козонак В.М. від 06.01.2017 за № 08 на відповідача [PERSON] заступника начальника з логістики покладено обов`язки начальника адміністрації на період з 10.01.2017 року по 23.01.2017 року . У період виконання обов`язків начальника адміністрації Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» 10.01.2017 року [PERSON] видав наказ за № 10 про звільнення з 10.01.2017 року заступника начальника з режиму служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» Черненка О.М. за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України . 29.09.2017\~року Заводським\~районним судом\~м.\~Миколаєва по\~цивільній справі\~за позовом\~ [PERSON] до Державного\~підприємства «Адміністрації\~морських портів\~України» про\~поновлення на\~роботі,\~стягнення середнього\~заробітку за\~час вимушеного\~прогулу,\~скасування наказу\~та відшкодування\~моральної шкоди № 487/268/17 ухвалено рішення суду, яке набрало законної сили, про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , скасовано наказ №10 від 10.01.2017 року «Про звільнення», [PERSON] поновлено на роботі в Миколаївській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на посаді заступника начальника з режиму служби загальної охорони та режиму, стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 139233 грн. 36 коп. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. 00 коп. На виконання\~рішення Заводського\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~29.09.2017\~року по\~цивільній справі\~№ 487/268/17 Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» 16.03.2018 року та 22.03.2018 року перерахувало [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 139233 грн. 36 коп. Вказані обставини підтверджуються поясненнями прокурора, матеріалами справи та відповідачем не заперечуються. Згідно ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч.1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно п.8 ч.1 ст. 134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведені працівника на іншу роботу. Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільнені або переведені працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 11.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст. 134 КЗпП України та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11.04.1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). Згідно ч.3, ч.4 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. За таких обставин, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку щодо доведеності факту заподіяння державному підприємству матеріальної шкоди винними діями відповідача, як службової особи, при цьому, слід відмовити у задоволенні вимог прокурора, у зв`язку з пропущенням прокурором строку звернення до суду з вказаним позовом, з урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності, так як у виконання\~рішення Заводського\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~29.09.2017\~року по\~цивільній справі\~№ 487/268/17 Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» працівнику [PERSON] було перераховано середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 139233 грн. 36 коп. - 16.03.2018 року та 22.03.2018 року, а до суду з даним позовом прокурор звернувся лише 12.09.2019 року. Клопотання прокурора про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом не підлягає задоволенню судом, оскільки прокурором не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причини пропущення вказаного строку звернення до суду, а посилання прокурора на лист голови профспілки працівників морського транспорту Миколаївського морського торговельного порту Прокопенка П.П. від 30.08.2018 року, який отриманий Міністерством інфраструктури України 10.09.2018 року, як на обставину\~поважності причини\~пропуску строку,\~не приймається\~судом до\~уваги, як така, що не дає підстав для задоволення вказаного клопотання прокурора. Доводи відповідача про відсутність у прокурора процесуальної дієздатності для звернення до суду із вказаними вимогами в інтересах держави не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами.

Outcome: dismissed