Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

12.02.2015 р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що у відповідності до умов розписки відповідач 18.01.2013 року у позивача позичив грошові кошти в сумі 49 000,00 грн., що в еквіваленті становить 6125,00 доларів США (на день отримання позики) та зобов'язався повернути отримані кошти до 15.12.2013 р. Як зазначає, позивач, станом до теперішнього часу відповідач відмовляється віддавати взяті ним в борг кошти. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 153676,25 грн.; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав на адресу суду заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, з підписом дружини [PERSON] про отримання, причина неявки суду невідома, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 18.01.2013р. [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 49000,00грн., що еквівалентно 6125 доларів США. При цьому позичальник зобов'язався повернути грошові кошти строком до 15.12.2013 року, що підтверджується відповідною розпискою. У обумовлений строк відповідач борг не повернув. Заборгованість станом на 12.02.2015 року, з врахуванням офіційного курсу Національного банку України гривні до іноземної валюти за 100 доларів США - 2509,9142 грн., становить 153676,25 грн. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст.536 ЦК України - За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved