overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

11 листопада 2013 року ПАТ «Київенерго» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 993 гривні 31 копійки, 3 % річних та інфляційної складової боргу в розмірі 72 гривні 64 копійки та судового збору у справі. Свої вимоги мотивує тим, що на ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок одержувача електричної енергії № [NUMBER]. Зазначає, що станом на 01 жовтня 2013 року заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становить 993 гривні 31 копійки. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 1065 гривень 95 копійок. У судове засідання представник позивача не з'явилась, подала до суду заяву (а.с. 28), в якій просить розглядати справу у відсутність представника товариства. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок одержувача електричної енергії № [NUMBER] (а.с. 9-11). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» електропостачання віднесено до комунальних послуг. Статтею 32 цього Закону визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с. 5), з якого вбачається, що заборгованість складає 1065 гривень 95 копійок. З огляду на наведене, позов ПАТ «Київенерго» підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 277 гривень 33 копійки судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

11 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, незважаючи на те, що він працевлаштований та має достатню і стабільну заробітну плату, але самовідсунувся від надання такої допомоги. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 50% з усіх видів заробітку (доходів) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду і до повноліття сина. Позивач у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

11 листопада 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у офіційному шлюбі з лютого 2004 року по березень 2011 року. В період шлюбу в них народились двоє доньок. Позивачка вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, лише щодо стягнення аліментів на доньку [PERSON]. Щодо стягнення аліментів на доньку [PERSON], він заперечив, так як він не являється її біологічним батьком. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Суду пояснила, що відповідач на момент народження доньки [PERSON] знав, що вона не являється його біологічною дитиною, однак він не заперечував проти того щоб він юридично був записаний її батьком, так як вона народилась після реєстрації їхнього шлюбу. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши та проаналізувавши всі докази, зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони проживали у офіційному шлюбі з лютого 2004 року по березень 2011 року, мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] її батьком являється відповідач по справі [PERSON]. Позивачка та відповідач в своїх поясненнях повідомляють, що [PERSON] не являється її біологічним батьком, однак він має відносно неї обов'язки та права передбачені чинним законодавством як її батько, відповідно до ст. 121, 122 та 133 СК України та враховуючи те, що він не оспорив та не оспорює своє батьківство відповідно ст. 136 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньок, які проживають з позивачкою, а також між ними не досягнуто домовленості щодо участі в матеріальному утриманні дітей. Тому суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньок. При визначені розміру аліментів суд виходить із засад викладених в ст. 182 СК України. Також враховуючи, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки від першого шлюбу в розмірі ? частини свого доходу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

11 листопада 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500, 00 грн. з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого в Україні для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити, у разі неявки відповідачки просила постановити заочне рішення по справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином у відповідності до ст.74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON], свідоцтво видане Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 293 від 19 травня 2004 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб, який укладений між [PERSON] та [PERSON], прізвище останньої після реєстрації шлюбу змінено на «[PERSON]», свідоцтво видане Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 530 від 13 жовтня 2007 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2010 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Призначено [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]. 3 вересня 2012 року [PERSON] отримала посвідчення [NUMBER] про те, що вона, згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2010 року справа № 2-5927/2010 рік, призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що мати малолітнього [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання сина, [PERSON] була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При викладених обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме стягненню з [PERSON] аліментів у розмірі 500,00 грн. з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого в Україні для дітей відповідного віку, на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з 11 листопада 2013 року по [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

11 листопада 2013 року помер [PERSON] дід позивачки позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння № 56 по вул. Лісна в м. Сміла. 13 лютого 2007 року [PERSON] заповів все своє майно позивачці по справі. Позивачка, посилаючись на те, що вона у встановлений термін не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки вважала, що є єдиним спадкоємцем і може в будь-який час оформити спадщину, а тому була переконана, що заяву до нотаріальної контори їй подавати не обовязково, звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява від Смілянської міської ради про визнання позову та розгляд справи у відсутність їх представника. Судом встановлено, що позивачка добросовісно помилялась в порядку оформлення спадщини, вважаючи, що вона є єдиним спадкоємцем, а тому може в будь який час оформити спадщину. Цю причину суд розцінює як поважну і вважає за можливе визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. У відповідності до ст.1272 ЦК України спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності його померлому Батьку [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], яке видане 11.09.1978 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що у вищевказаному документі при написанні прізвища «[PERSON]» помилково написано «[PERSON]». Дана помилка створює перешкоди у реалізації заявником своїх прав на вступ у спадщину. В судове засідання заявник не з'явився, заінтересована особа представника не направила, через канцелярію суду від заявника та заінтересованої особи надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності та без участі представника. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява є законною та обгрунтованою і підлягає задоволенню. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом і прохає встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Зазначив, що після смерті останньої залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки (паю), розташованої на території Мар'янівської сільської ради площею 7,17 га. [PERSON] склала заповіт в Мар'янівській сільській раді, за яким спадкоємцями є позивач та його рідний брат [PERSON], однак другий екземпляр заповіту [PERSON] не знайшов. Незадовго до смерті [PERSON] її психічний стан погіршився, тому у серпні 2013 року позивач забрав її до себе додому у м. Запоріжжя, щоб доглядати за нею. За зверненням [PERSON] суд визнав [PERSON] недієздатною та призначив позивача опікуном над нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 01 серпня 1987 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом запису актів громадянського стану міста Павлоград, актовий запис №647. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 01 серпня 1987 року. Шлюб зареєстровано відділом запису актів громадянського стану міста Павлоград, актовий запис №647 (а.с.7). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], проте в добровільному порядку коштів на утримання доньки не надає. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на стягнення з нього аліментів, проте просив суд визначити їх у розмірі 200-300 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], є донькою сторін [PERSON] та [PERSON] На даний час дитина проживає з матір'ю - позивачем, а батько дитини [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не дає, хоча в змозі та зобов'язаний таку допомогу надавати. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не надав суду доказів наявності у нього постійного стабільного доходу, а тому в силу ст.ст. 180-184, 191 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], які суд визначає у розмірі 516 грн., що є половиною прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в 2014 році (1032 грн.), так як батьки зобов'язанні в рівній мірі утримувати свою дитину щомісячно, починаючи з 11.11.2014 року (дня подачі позову) і до повноліття дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], укладений 20 серпня 2008 року відділом РАЦС Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 39. Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 20 серпня 2008 року. У період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. В період спільного проживання сторони зрозуміли, що втратили одне до одного почуття і повернути їх нема ні бажання, ні можливостей. Розбіжності в поглядах на життя провокують важку психологічну атмосферу в сімї. За таких обставин підстав для збереження щлюбу не має, тому позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. В підтримання позову пояснила, що із чоловіком в шлюбі прожили 7 років. Протягом цього часу сімейне життя було нестабільне. У сім`ї виникали сварки, та зрештою вони припинили шлюбні стосунки. У наданий судом термін для примирення вони не примирились, оскільки не намагались цього робити. Відповідач [PERSON] Ю М. у заяві, скерованій на імя суду, позовні вимоги визнав повністю. Повідомив, що не примирився з дружиною. В останнє судове засідання сторони не зявились, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, справа розглядалась в їх відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами відповідно до статей 197, 169 ЦПК України. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 20 серпня 2008 року у відділі РАЦС Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БВ № 054759. В період шлюбного життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що протягом подружнього життя у сім`ї [PERSON] склалася напружена психологічна атмосфера. На теперішній час сторони не підтримують подружніх відносин і їхній шлюб існує формально. Позивачка примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, та будь-яких шансів для збереження сім`ї не вживає. Відповідач визнав позовні вимоги повністю, та не заперечує проти розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 01 грудня 2014 року сторонам було надано строк для примирення три місяці. По закінченню вказаного строку ухвалою суду від 11 березня 2015 року знову надано строк на примирення - 3 місяці, але примирення між ними не відбулось. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу [PERSON] суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами позивачки, вказаними на обґрунтування заявлених вимог, в період часу з 2010 року по жовтень 2012 року вона проживала з відповідачем в цивільному незареєстрованому шлюбі, підтримуючи з ним фактичні сімейно-шлюбні відносини. [PERSON] зазначила, що під час спільного проживання з [PERSON] у них [INFO] народився син [PERSON]. На теперішній час, як вказано в позові, [PERSON] проживає разом із позивачкою та потребує матеріальної допомоги зі сторони свого батька [PERSON], оскільки з народження страждає на хворобу плоско-вальгусна деформація стоп та на інші дитячі захворювання. При цьому в обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що на теперішній час перебуває в скрутному матеріальному становищі, викликаному вимушеним залишенням постійного місця проживання в м.Свердловськ Луганської області і переїздом із території проведення антитерористичної операції, де проходять бойові дії, до родичів в с.Жданівка Хмільницького району Вінницької області, а також відсутністю роботи і джерела постійного прибутку. Позивачка стверджує, що в жовтні 2012 року відповідач покинув її з малолітньою дитиною і з тих пір спільно з ними не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], не надає. На судовий розгляд справи позивачка не з'явилася, подавши до суду письмову заяву від 19 листопада 2014 року про розгляд справи без її участі. Зміст вказаної письмової заяви [PERSON] свідчить, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги, заявлені до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, просить суд їх задоволити та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився у судове засідання, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань чи заперечень проти позову відповідач суду не надав. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки, суд,

Outcome: approved