Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

12.05. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «Львівобленерго», Пустомитівська державна нотаріальна контора, про скасування арешту майна. У позовній заяві позивач просить суд скасувати арешт майна [PERSON], який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером 4283015, зареєстровано 25.12.2006 року, реєстратор: Пустомитівська державна нотаріальна кантора; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 25.12.2006 року за реєстраційним номером обтяження 4283015 на майно гр. [PERSON]. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: в с. Солонка по вул. Стуса розташований житловий будинок №68, котрий належить позивачеві. В березні 2015р. позивач звернувся до нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу з приводу вчинення реєстраційних дій по відчуженні зазначеного будинку, однак в нотаріуса стало відомо, що на усе майно позивача накладено заборону, а саме в реєстрі Пустомитівської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон на будівлі за 1972-1995 роки на сторінці №81-82 за 1982 рік є запис «пор.№ 36; назва банку і дата повідомлення - ВЕО „Львівенерго 01.10.1982р. №1; дата одержання повідомлення - 06.10.1982р.; дата накладення заборони - 06.10.1982p; прізвище, імя та по батькові особи, яка одержала позику та місцезнаходження будівлі - [PERSON], с. Солонка». Звернувшись в [PERSON] службу Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області задля отримання інформації позивач 20.04.2014р. отримав інформацію з єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна відповідно до якого на майно позивача було накладено заборону, на підставі договору застави, б/н 06.10.1982, Пустомитівська державна нотаріальна контора, за реєстром, на невизначене майно, окреме майно, будинок, состав. На підставі наведеного позивачем у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, проте його представник [PERSON] подала суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] служби Пустомитівського РУЮ Львівської області у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі чи відкладення судового розгляду справи до суду від останнього не надходило. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «Львівобленерго», Пустомитівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку позивач викладену у письмові заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.02. 2015 року індексний № 34018422 позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок № 68 по вул. Стуса, с. Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, загальною площею 294, 4 кв.м., житловою площею 118, 8 кв.м. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна індексний № 36473291 від 20.04. 2015 року 25.12. 2006 року за № 4283015 Пустомитівською державною нотаріальною зареєстрована заборона на розпорядження [PERSON] його майном. Підстава обтяження Договір застави б/н. 06.10. 1982 року. Із повідомлення Львівського державного нотаріального архіву № 573 від 27.03. 2015 року вбачається, що в реєстрі Пустомитівської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон на будівлі за 1972-1995 роки на сторінці №81-82 за 1982 рік є запис «пор. № 36; назва банку і дата повідомлення - ВЕО „Львівенерго 01.10.1982р. №1; дата одержання повідомлення - 06.10.1982р.; дата накладення заборони - 06.10.1982p; прізвище, імя та по батькові особи, яка одержала позику та місцезнаходження будівлі - [PERSON], с. Солонка». Згідно ч. ч. 1,2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач надані йому процесуальним законом права не реалізував та не довів перед судом підставність обтяження майна позивача, що виникло на підставі зареєстрованої за № 4283015 Пустомитівською державною нотаріальною заборони на розпорядження [PERSON] його майном. Підстава обтяження Договір застави б/н. 06.10. 1982 року. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України, які, крім іншого, передбачають право власника розпоряджатися своїм майном (будинком) на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз змісту вказаних правових норм в сукупності зі встановленими вище обставинами свідчить про те, що обтяження майна позивача, що виникло на підставі зареєстрованої за № 4283015 Пустомитівською державною нотаріальною заборони на розпорядження [PERSON] його майном (підстава обтяження Договір застави б/н. 06.10. 1982 року), яка на теперішній час не обґрунтована порушує право позивача на здійснення правомочностей щодо розпорядження на власний розсуд житловим будинком № 68 по вул. Стуса, с. Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, що є недопустимим. В свою чергу право позивача на розпорядження зазначеним нерухомим майном підлягає відновленню шляхом скасування обтяження про яке вказано вище. У звязку із наведеним, суд прийшов до переконання про підставність заявлених позивачем позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України документально підтверджені понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved