Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

11.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом (з наступним уточненням) до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус ХМНО Ганшина О.Ю., приватний нотаріус ХМНО Гуменна Л.П., про визнання недійсною довіреності від 2 вересня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. на ім`я [PERSON] , р.№ 3120, визнаня недійсним договору купівлі-продажу між [PERSON] , який діяв від імені позивачки за довіреністю, виданою 2 вересня 2015 року, та [PERSON] , однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,9 м2 та житловою 19,2 м2, посвідченого 3 вересня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Комар Оленою Юрїївною, р.№1388, витребування вказаної квартири з чужого незаконного володіння [PERSON] , який набув право власності відповідно до договору купівлі-продажу від 19 липня 2018 року, укладеного між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ганшиною О.Ю., р.№ 623.. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.06.2018 вказаний позов було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову, який було продовжено ухвалою від 06.07.2018. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2018, що частково скасована постановою Харківського апеляційного суду від 01.11.2018 було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2018 відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні. 17.09.2018 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] направлений 23.08.2018 засобами поштового зв`язку. В підготовчому судовому засіданні 10.12.2018 судом прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2019 в підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача, витребувано докази. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 розглянуто клопотання представника відповідача про зустрічне забезпечення. 05.02.2019 до суду подано відзив відповідача [PERSON] на уточнений позов. 22.02.2019 на виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надійшла копія амбулаторної картки №13866/2018 з КП МПНД №3. 19.03.2019 до суду на виконання ухвали про витребування доказів від ПН ХМНО Ганшиної О.Ю. надійшли копії угод та документів, на підставі яких вони посвідчувалися та заява від третьої особи ПН ХМНО Ганшиної О.Ю. про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2019 за клопотанням представника відповідача витребувано з Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса копію висновку судово - почеркознавчої експертизи № 20300/2700/2767 від 20.02.2018 року, проведеної в рамках кримінального провадження №12016220460000200 та закрито підготовчий розгляд даної справи, призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні. 18.11.2019 судом було розглянуто клопотання представника позивача про зупинення провадження по справі та ухвалою суду від 18.11.2019 відмовлено в його задоволенні. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.04.2020, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 06.10.2020 було зупинено провадження по вказаній справі у зв`язку зі смертю позивача до залучення до участі у справі її правонаступника. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.10.2020 поновлено провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.01.2021 залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] вказувала, що квартира [ADDRESS] належала їй на підставі Договору, укладеному відповідно до положення про продаж громадянам у власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт, посвідченому 8 Харківською державною нотаріальною конторою 31 травня 1993 року, р. № 1-490. Також, вказувала, що вона - [PERSON] в 2000 році внаслідок наїзду автомобіля отримала черепно-мозкову травму, травму хребта, кісток тазу та кінцівок, у зв`язку із чим перебувала більш ніж 10 місяців на лікарняному. Наслідки травми погіршили загальний стан її здоров`я, і випробувавши усі традиційні методи лікування, вона приблизно з 2005 року стала займатися пошуками лікарів нетрадиційної медицини, зверталася до багатьох цілителів. У газеті «Нострадамус» вона побачила оголошення про нібито потомственого цілителя, як пізніше виявилося, це був [PERSON] , який пообіцяв вирішити усі проблеми шляхом проведення необхідних обрядів. З [PERSON] позивачка підтримувала стосунки до 2015 року. Він вкрався у довіру всієї її сім`ї, позивачка цілком повірила йому, що він вирішить усі її проблеми із здоров`ям, особистим життям та життєвими проблемами. [PERSON] було відомо про те, що позивачка має на праві власності квартиру, він перевірив документи на квартиру, і запропонував допомогти їй дооформити їх, уговорив її надати спочатку довіреність на ім`я його, на той час, нібито співмешканки [PERSON] , для виготовлення технічного паспорту у КП «ХБТІ». Для цього він забрав у позивачки оригінали правовстановлюючих документів на квартири, які так і не повернув. [PERSON] мала за мету привести до ладу усі необхідні документи на належну їй квартиру. [PERSON] , переконав її надати довіреність вже на його ім`я для отримання технічної документації. Вказує у позові, що у січні 2016 року їй стало відомо, що квартира [ADDRESS] , вибула з власності поза її волі, шахрайським шляхом. Позивач звернулася до правоохоронних органів за допомогою і за її заявою було відкрито кримінальне провадження за № 12016220460000200 за ст. 190 ч.4 КК України. 2 вересня 2015 року у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. позивачем було видано довіреність на ім`я [PERSON] для отримання технічного паспорту на належну їй квартиру р.№ 3120. [PERSON] зазначала, що була впевнена, що ця довіреність на ім`я [PERSON] видається для отримання необхідних технічних документів та проведення додаткової реєстрації, як її запевнив [PERSON] . Наміру на продаж квартири позивач не мала, нікому квартиру не показувала, ніяких умов відчуження квартири ні з ким не оговорювала. З вересня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Комар Оленою Юріївною, було посвідчено договір купівлі-продажу між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] за довіреністю, виданою 2 вересня 2015 року, та [PERSON] , однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,9 м2 та житловою 19,2 м2. Позивач [PERSON] стверджує у позові, що здійснений від її імені договір купівлі-продажу не відповідав її внутрішній волі, підкреслювала, що договор купівлі-продажу квартири укладався не на підставі оригіналу правовстановлюючого документу, а на підставі дублікату. [PERSON] , який виступив покупцем квартири, позивачка не бачила, до квартири, яка була предметом купівлі-продажу не приходив, не оглядав її. Після здійснення, так названого «продажу», ключів від квартири позивач нікому не передавала, квартиру від своїх речей не звільняла, з реєстраційного обліку не знімалася і до реєстраційний органів не зверталася. Також, у позові зазначає, що [PERSON] був знайомий із приватним нотаріусом ХМНО Комар О.В., яка пізніше зареєструвала з ним шлюб, і змінила прізвище на « [PERSON] », тому їх дії були узгоджені, і вони мали на меті незаконно шляхом обману позбавити позивача права власності на належну їй квартиру. [PERSON] використовував і інших осіб: звертався до оцінювача [PERSON] , яка проводила оцінку належної [PERSON] квартири, при цьому позивач стверджує, що [PERSON] ніколи не бачила, їй оцінку для відчуження квартири не замовляла, ніяких документів, заяв не підписувала. Позивач стверджує, що [PERSON] обманув її та продав її квартиру, від її імені, у зв`язку із чим вона звернулася спочатку до правоохоронних органів, потім до суду. Після звернення до правоохоронних органів, 8 лютого 2016 року [PERSON] за договором купівлі-продажу уклав угоду з [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] . Угода була посвідчена тим же приватним нотаріусом ХМНО Комар (Ганшиною) О.Ю., р.№ 140, ціна квартири значно зменшилася з 629 004 грн. до 149 973 грн. У травні 2017 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON] , 3-ті особи - Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м.Харкова, Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації ХМР про усунення перешкод у користуванні майном. 31 травня 2017 року невідомі особи, від імені, нового власника [PERSON] намагалися проникнути до квартири, в якій зареєстрований та мешкає її колишній чоловік [PERSON] , у зв`язку з чим була викликана поліція, згідно до висновку Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області від 20 квітня 2017 року особам, які намагалися самочинно проникнути до квартири було рекомендовано звернутися до суду. 15 січня 2018 року було ухвалене заочне рішення, яким позов [PERSON] було задоволено частково, було прийнято рішення про виселення [PERSON] та її колишнього чоловіка із квартири [ADDRESS] . яке оскаржується на теперішній час. Новим власником цієї квартири є [PERSON] , який, 19 липня 2018 року уклав договір купівлі-продажу із представником [PERSON] - [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ганшиною О.Ю., у якого позивач просить витребувати майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,9 м2 та житловою 19,2 м2. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві від 17.08.2018 проти вимог позову заперечував та вказав, що викладені в ній обставини є неправдивими, а позов поданий з метою невиконання взятих позивачкою на себе обов`язків щодо звільнення квартири та передання новому власнику. Пояснював, що дійсно він, [PERSON] особисто знайомий з [PERSON] з 2000 року, між ними були довірливі стосунки, він неодноразово допомагав позивачці дрібним ремонтом та іншими незначними послугами, виконання яких для неї, в силу її віку, викликали складнощі. Десь у 2015 році [PERSON] почала йому скаржитися, що мати сильно хворіє, фактично на межі смерті, грошей на її лікування/поховання вона не має, оскільки працює в бібліотеці на мінімальній зарплатні. Єдиним виходом для себе [PERSON] вбачала продаж належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] . Варто зазначити, що її мати володіє сусідньою квартирою, яку, після її смерті, мала успадкувати [PERSON] , у зв`язку з чим вона розраховувала, що продавши свою квартиру вона матиме грошові кошти на існування і лікування, а після смерті матері буде мешкати в її квартирі. Для продажу належної позивачці квартири існували певні труднощі, тобто були відсутні деякі необхідні документи, які слід було відновити, а крім того, обов`язковою умовою продажу [PERSON] зазначила, що ще один рік після продажу вона мешкатиме в квартирі № 8 . Це було зроблено тому, що стан здоров`я її матері був настільки важкий, що [PERSON] мала обґрунтовані очікування її скорої смерті, та аби мати за життя довідалася про прийняте нею рішення про продаж. Відповідач стверджує. що ідея продажу квартири належала особисто позивачці, жодних дій для схиляння її до цієї думки [PERSON] не вчиняв, особистої заінтересованості у вказаній угоді не мав, а [PERSON] стала його прохати допомогти їй відновити необхідні документи та із продажем, на що він погодився. Крім того, [PERSON] наполягла на тому, щоб він оформив угоду купівлі-продажу від її імені, звертаючи увагу, що це також було виключно її ідеєю. У зв`язку з вищевикладеним, 02.09.2015 [PERSON] видала на його ім`я довіреність, що була оформлена приватним нотаріусом ХМНО Гуменною Л.П., якою уповноважила його на вчинення дій з продажу квартири [ADDRESS] . Під час оформлення довіреності нотаріусом було її оголошено та роз`яснено зміст довіреності [PERSON] , який їй був зрозумілий, і вона з ним погодилася, тому [PERSON] особисто підписала довіреність, яка до теперішнього часу нею не відкликана. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що не мала наміру продавати квартиру [ADDRESS] , та про існування договорів купівлі-продажу дізналася лише у січні 2016 року, після чого звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину щодо неї, та посилається на існування кримінального провадження № 12016220460000200. При цьому, [PERSON] повністю замовчує ту обставину, що на підтвердження факту отримання нею коштів від продажу квартири вона 03.09.2015 власноруч написала розписку про отримання грошових коштів наступного змісту:«Я, [PERSON] , получила от [PERSON] согласно договора № НАР 295517 03.09.15 деньги в полном объеме претензий к нему не имею».Тобто в день укладення договору купівлі-продажу, який позивачка намагається оскаржити, а саме 03.09.2017(посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Комар О.Ю. за реєстровим № 1388 та надрукованого на бланку НАР 295517, 295518), вона отримала грошові кошти в сумі 27000 доларів США, однак про цю обставину в позовній заяві не йдеться ні слова. Факт власноручного написання та підписання розписки від 03.09.2015 [PERSON] підтверджений висновком почеркознавчої експертизи № 20300/2700/2767 від 20.02.2018, проведеної в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 12016220000200. Крім того, кримінальне провадження №12016220460000200 постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області від 11.07.2018 закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно тексту постанови, в ході досудового розслідування «аналізуючи наявні та отримані у кримінальному провадженні копії та оригінали документів, у слідства маються дані, які вказують на те, що дійсно [PERSON] 02.09.2015 через вільне волевиявлення видала довіреність [PERSON] ». Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Розумною О.О. 05.02.2019 до суду подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що в тексті позовної заяви міститься детальний опис життя [PERSON] , починаючи з 2000 року, однак аргументи на підтвердження того, що квартира [ADDRESS] вибула з її володіння поза її волею, окрім небажання позивачки звільнити житлову площу, право користування якою вона давно втратила, відсутні. Так само, як і відсутні докази на підтвердження введення іі в оману. Твердження позивачки про те, що вона видавала довіреність на ім`я [PERSON] для отримання технічного паспорту, спростовується текстом самої довіреності, що долучений особисто [PERSON] до матеріалів справи, згідно якої [PERSON] уповноважила [PERSON] на продаж - належної їй квартири. Відповідач стверджує, що порушення кримінального провадження № 12016220460000200 не слугує та не може слугувати підтвердженням обманних дій [PERSON] , як про це говорить [PERSON] у своєму позові. Відповідач також звертає увагу суду на відомості у розписці від 03.09.2015, в якій [PERSON] на підтвердження факту отримання нею коштів від продажу квартири власноруч написала: «Я, [PERSON] , получила от [PERSON] согласно договора № НАР 295517 03.09.15 деньги в полном объеме претензий к нему не имею». Тобто в день укладення договору купівлі-продажу, а саме 03.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Комар О.Ю. за реєстровим № 1388 та надрукованого на бланку НАР 295517, 295518), вона отримала грошові кошти в сумі 27000 доларів США. У постанові про закриття кримінального провадження 12016220460000200, що було закрите у зв`язку з відсутністю складу правопорушення з тексту якого вбачається, що в рамках досудового розслідування була проведена судова почеркознавча експертиза № 20300/2700/2767 від 20.02.2018, яка встановила, що розписка про отримання [PERSON] грошових коштів написана власноручно [PERSON] . Оскільки доводи позивача не підтверджені доказами та спростовуються вищенаведеним відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача після відновлення провадження та залучення правонаступника позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, вказаних в позові. Ніяких клопотань в судовому засіданні під час розгляду справи по суті не заявив. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, зазначали, що в оману позивача відповідач не вводив, що продаж квартири відбувся з дотриманням вимог чинного законодавства, позивач отримала гроші від продажу квартири, в задоволенні позову просили відмовити, посилаючись на безпідставність позову. Інші відповідачі до суду не прибули, від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив та заява про розгляд справи без його участі. Треті особи - приватний нотаріус ХМНОХО Ганшина О.Ю. та ПН ХМНО Гуменна Л.П. в судове засідання не прибули, направляли до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, які присутні в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що до 03.09.2015 [PERSON] належала квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі договору, посвідченого Васіковою Л.Є., ст.державним нотаріусом 8 Харківської державної нотаріальної контори 21.05.1993 р. за р.№1-4603.(а.с. 9-12 т.с.1) Згідно довіреності від 02.09.2015, посвідченої ПН ХМНО Гуменною Л.П. за р.№3120 [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з усіх питань, що стосуються її прав, а також з питань розпорядження належної їй на праві приватної власності квартири [ADDRESS] на умовах та за ціною, які повірена вважатими прийнятними та доцільними за умови, що такі дії відповідатимуть вимогам чинного законодавства, укладати та підписувати від імені [PERSON] договори купівлі-продажу, отримувати грошові кошти за укладеними договорами та ін..(а.с.13-14 т.с.1) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2015, посвідченого ПН ХМНО Комар Ю.Ю. за р.№1388(договір на бланках серії НАР №295517-295518) [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] на підставі вищезазначеної довіреності, передав у власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10-12 т.с.1) Згідно договору кіпівлі-продажу квартири від 08.02.2016, посвідченого ПН ХМНО Комар О.Ю. за р.№140 [PERSON] передав у власність [PERSON] (від імені якогоо діяв [PERSON] ) на підставі довіреності квартиру за адресою: [ADDRESS] .(а.с.15-18 т.с.1) Відповідно до заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 15.01.2018 по справі №640/6600/17 [PERSON] усунуто перешкоди у володінні та користуванні квартирою квартиру за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] без надання іншого житлового приміщення.(а.с.20-22) Вказане рішення станом на теперішній час є чинним та не скасоване. Відповідно до витягу з ЄРДР №12016220460000200 від 19.01.2016 внесено відомості за заявою від [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 12.01.2016 про те, що невстановлена особа в період часу з березня по листопад 2015 року шахрайським шляхом заволоділа квартирою, за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с.24 т.с.1) Згідно ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03.02.2016 року по справі №645/474/16-к на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12016220460000200.(а.с.28-30) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2018, посвідченого ПН ХМНО Ганшиною О.Ю. за р.№623 [PERSON] який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності передав у власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] .(а.с.204-206 т.с.2, а.с.215-216 т.с.2) Згідно постанови прокурора прокуратури Харківської області Чайченко А.Є. від 11.07.2018 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12016220460000200 за фактом шахрайства вічиненого відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, скасовано арешт. накладений ухвалою слідчого суді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03.02.2016.(а.с. 117-119 т.с.2) Даних про скасування даної постанови суду не надано. Відповідно до розписки від 03.09.2015, копіію якої надано відповідачем до відзиву, [PERSON] отримала від [PERSON] відповідно до договору НАР №295517 09.09.2015 кошти в повному обсязі і претензій до нього не має.(а.с.116 т.с.2) Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 20.02.2018 №20300/2700/6767 за кримінальними провадженням, внесеним в ЄРДР за №12016220460000200 підпис від імені [PERSON] в розписці від 03.09.2015 виконано рукописним способом [PERSON] (а.с.74-92 т.с.3) Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5-6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.…Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Згідно з ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання є договір. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Виходячи зі змісту ст.ст. 627, 628 ЦК України, сторони самостійно, на свій розсуд визначають умови договору, виконання яких в подальшому є для сторін обов`язковим. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсним довіреності від 02.09.2015 року, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеному 03 вересня 2015 року між [PERSON] , що діяв на підставі довіреності від 02.09.2015 року від імені [PERSON] та [PERSON] , позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] ввів її в оману, оскільки наміру продавати свою квартиру, видавати довіреність на продаж квартири в неї не було. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, суд, дослідивши представлені стороною позивача докази, приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного у позові щодо введення в обману позивача відповідачем під час видачі довіреності від 02.09.2015 року та укладення угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 02.09.2015 року суду під час розгляду справи не надано, а тому доводи позивача є недоведеними та нічим не підтверджені, спростовані доказами відповідачів. Також, судом надана оцінка і обставинам про порушення кримінальної справи, про які зазначає позивач, але суд звертає увагу, що провадження по кримінальній справі за фактом шахрайства вічиненого відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.(а.с. 117-119 т.с.2) На підставі зазначеного, суд вважає, що підстави визнання недійсності правочинів, зазначені в позові не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Також, суд звертає увагу на те, що відповідачем до суду надані відомості про отримання [PERSON] грошових коштів за продаж спірної квартири і дана обставини позивачем не спростована. Вимогами ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені в ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Перевіривши всі представлені сторонами докази, суд встановив, що особи, зазначені в довіреності, виданих позивачем жодним чином не виходили за межі своїх повноважень наданих їм довіреностям від [PERSON] , вчиняли лише ті дії, на які їх було уповноважено, та лише ті дії, які мала право і бажала вчинити сам позивач. Оспорювані позивачем правочини були здійснені в час дії довіреностей. Жодних підстав вважати, що при укладанні договорів були порушені вимоги Закону, або що [PERSON] не бажала вчиняти дії на видачу довіреності, не розуміла значення своїх дій, або діяла під впливом омани немає, а отже немає і підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними з цих підстав. Оскільки у суду немає підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними, підстав і для витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі тих норм Закону, на які посилається позивач ( а саме ст. 388 ЦК України) у суду немає. Доказів на підтвердження того, що майно набуте в особи, яка не мала права його відчужувати суду не надано, а відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем і позивачем не наведені доводи на спростування зазначеного. Перевіривши надані позивачем докази та доводи позовних вимог в їх межах та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки вимоги позивача є недоведеними та необґрунтованими та відсутні дані про доведення злочинних дій відповідача [PERSON] . На підставі вищезазначеного, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відшкодування понесених судових витрат.

Outcome: dismissed