Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

10.12.2013 року позивач звернувся в суд з зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги наступними доводами. 28.08.2013 року відповідач, який перебував у трудових відносинах з позивачем, був звільнений із займаної посади згідно наказу №14-К. Перед звільненням відповідач перебував на лікарняному. При виплаті йому сум по лікарняних листах головним бухгалтером [PERSON] була допущена лічильна помилка, а саме: двічі виплачена сума лікарняного в розмірі 2396,83 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок згідно відомості нарахування коштів №28 від 07.10.2013 року та відомості нарахування №29 від 14.10.2013 року по платіжних дорученнях №339 від 08.10.2013 року та №334 від 14.10.2013 року відповідно. Дану помилку було виявлено лише 28.10.2013 року при рознесенні виплачених сум на аналітичні рахунки. Наступного дня, 29.10.2013 року, позивачем було направлено відповідачу лист з поясненням стосовно виниклої помилки та запропоновано до 15.11.2013 року повернути добровільно зайво виплачені кошти. Оскільки відповідач добровільно не повернув кошти, позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав і просив стягнути з відповідача зайво виплачені кошти в сумі 2396,83 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви в сумі 229,41 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено і це визнається сторонами, що до 28.08.2013 року відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем і 28.08.2013 року був звільнений із займаної посади згідно наказу №14-К. Перед звільненням відповідач перебував на лікарняному. При виплаті йому сум по лікарняних листах головним бухгалтером [PERSON] була допущена лічильна помилка, а саме: двічі виплачена сума лікарняного в розмірі 2396,83 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок згідно відомості нарахування коштів №28 від 07.10.2013 року та відомості нарахування №29 від 14.10.2013 року по платіжних дорученнях №339 від 08.10.2013 року та №334 від 14.10.2013 року відповідно. Не дивлячись на отримання відповідачем 02.11.2013 року листа позивача з викладеними обставинами справи та з проханням повернути зайво виплачені кошти, відповідач кошти до цього часу не повернув. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів держави, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем не має. Вимоги позивача про стягнення з відповідача суми судового збору ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved