Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

11 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало їй на праві приватної власності. До теперішнього часу до нотаріальної контори за оформленням спадщини ніхто не звертався, у зв'язку з чим позивач є єдиним спадкоємцем своєї матері за законом, але нею пропущений передбачений цивільним законодавством строк для звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини і на даний момент вона вважається такою, що не прийняла спадщину після [PERSON], померлої [INFO] року в селі Зарощенське Шахтарського району Донецької області. При цьому, вважає, що даний строк пропущений з поважних причин оскільки лише в січні 2017 року виїхала з непідконтрольної державній владі України території на проживання до [ADDRESS] та зареєструвавшись у встановленому порядку як внутрішньо переміщена особа отримала змогу зареєструвати факт смерті своєї матері, та змогла звернутись до нотаріальної контори за оформленням спадщини, де їй пояснили, що вона повинна звернутися до суду для визнання причин пропуску поважними та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є донькою померлої [INFO] року [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належить їй на праві власності. Згідност.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідност.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідност.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідност.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень, наданих у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позивачем пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки [PERSON] до січня 2017 року перебувала на території, яка непідконтрольна Україні, і лише у січні 2017 року виїхала з непідконтрольної державній владі України території на проживання до [ADDRESS], де зареєструвавшись у встановленому порядку як внутрішньо переміщена особа зареєструвала факт смерті своєї матері та звернулася до нотаріальної контори. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того у Постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, позовні вимоги визнає. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги повністю доведені, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved