Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

12.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 21648 (двадцять одна тисяча шістсот сорок вісім) гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.02.2015 року\~\~він передав в борг відповідачу\~\~гроші в сумі 21648 гривень. Даний договір позики сторони уклали в простій письмовій формі, оформивши його борговою розпискою від 01.02.2015 року. У розписці відповідач зобов'язався повернути кошти до 01.07.2015 року. Однак своє зобов'язання не виконала і на момент подачі позову до суду кошти не повернула. В зв'язку з цим позивач був змушений звернутись до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення про судовий виклик від 02.02.2017 року № 2050100318576, від 22.02.2017 року за № 2050100324819 та від 10.03.2017 року за № 2050100334598. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 169 ЦПК України наслідки, визначені частинами другою-четвертою цієї статті настають і в разі, якщо сторона залишить залу судового засідання. Судом встановлено,\~\~що 01.02.2015року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики в простій письмовій формі, що оформлено борговою розпискою на суму 21648 (двадцять одна тисяча шістсот сорок вісім) гривень. Згідно розписки, відповідач зобов'язався повернути борг в повному обсязі до 01.07.2015 року (а. с. 7, 14). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2\~ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Частина 2\~ст. 1047 ЦК України\~допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з положеннями\~ст. 545 ЦК України\~прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано оригінал боргової розписки. Надана позивачем розписка містить зобов'язання відповідача повернути борг, таким чином підтверджують боргове зобов'язання. Зазначене узгоджується із правовими позиціями висловленими в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, від 24 лютого 2016 року № 6-50цс16, які згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що борг за договором у формі боргової розписки від 01.02.2015 року в сумі 21648 гривень відповідач [PERSON] позивачу не повернула, а відтак позивач має право вимагати його повернення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до повного задоволення, оскільки вимоги позивача законні, обґрунтовані і доведені в судовому засіданні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджуються з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, судові витрати на сплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: approved