Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

10.08.2016 [PERSON] звернулася до суду позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір купівлі продажу № 242 від 25.02.2016, складений в територіальному сервісному центрі № 5943. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 24.10.2012 перебуває у шлюбі з [PERSON] Спільних дітей не мають. Під час шлюбу та за спільні кошти у 2013році вони придбали автомобіль JEEP Grand Cherokee, 2001р., д.н.з. [NUMBER]. Придбане спільне майно оформлене на імя відповідача [PERSON] Останнім часом їх сімейне життя не склалося, спільне господарство ними не ведеться вже більше півроку, позивачці невідомо місце перебування спільно придбаного автомобіля JEEP Grand Cherokee, 2001р., д.н.з.ВМ 0454 ВВ, оскільки [PERSON] не вважає за потрібне їй про це повідомляти та надавати в користування спільне майно. Позивачка звернулася за надання інформації до територіального сервісного центру № 5943 та дізналась, що їх спільний автомобіль JEEP Grand Cherokee, 2001р., д.н.з. [NUMBER] відчужено на користь іншої особи, а саме: 26.02.2016 спільний автомобіль перереєстровано на [PERSON], сина відповідача [PERSON] від першого шлюбу на підставі договору купівлі-продажу № 242 від 25.02.2016, складеному в Територіальному сервісному центрі №5943, та видано новий номерний знак [NUMBER]. Позивачка стверджує, що відчужений автомобіль є цінним майном, оскаржуваний договір виходить за межі дрібного побутового, тому при його відчуженні потрібна її письмова згода, відповідно до ч.3 ст.65 СК України. Проте ні усної, ні письмової згоди на відчуження автомобіля JEEP Grand Cherokee, 2001р., д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не надавала. Позивачка стверджує, що [PERSON] знав, що [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі, тому діяв не сумлінно, бо згоди іншого з подружжя на укладення договору не було. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що з 24.10.2012 по 28.09.2016 перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], за час шлюбу придбали у власність автомобіль JEEP Grand Cherokee, 2001р.в. за 19\~000,00 доларів США, з яких 15000, 00 доларів США надав [PERSON], які отримав від продажу автомобіля VOLKSWAGEN, що належав йому особисто, а 6000,00 доларів США надала вона. Повідомила, що спочатку вони купили автомобіль педжеро, а потім його відразу продали та купили спірний автомобіль. Тому вважає, що даний автомобіль є їх спільною власністю подружжя, однак відповідач продав цей автомобіль без її згоди, чим порушив її права. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що дійсно в період з 24.10.2012 по 28.09.2016 [PERSON] перебував у шлюбі з позивачкою. [PERSON] ніде не працювала та власного доходу не мала, а [PERSON] працював водієм на Качанівському ГПЗ. У вересні 2011 року, до шлюбу з позивачкою, придбав автомобіль VOLKSWAGEN Transporter 2.5, 2007 р.в., у грудні 2012 продав цей автомобіль [PERSON] за 5000 доларів США, оформивши розписки. У січні 2013 [PERSON] придбав за особисті кошти, отримані від продажу автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, автомобіль JEEP Grand Cherokee, 2001р.в. за 5000,00 доларів США. Вважає що спірне майно не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя не зважаючи на те, що придбане в період шлюбу, оскільки є його приватною особистою власністю, так як воно придбане за час шлюбу за кошти, які належали особисто йому. Тому вважає, що підстави для отримання згоди дружини на відчуження автомобіля відсутні. Підтвердив, що в листопаді 2012р. він користувався автомобілем педжеро без перереєстрації, а потім купив JEEP Grand Cherokee, 2001р.в.(а.с.50) Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] визнали, що 24.10.2012 між ними укладено шлюб, який розірвано в судовому порядку 28.09.2016, що згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до довідки № 31/18/5943, виданої територіальним сервісним центром 5943, за [PERSON] зареєстровано: VOLKSWAGEN Transporter 2.5, 2007 р.в., ДНЗ ВМ 1940 АТ .(а.с.55) Згідно із розписок від 05.12.2012, [PERSON] 05.12.2012 за усною домовленістю продав [PERSON] автомобіль VOLKSWAGEN Transporter 2.5, 2007 р.в., ДНЗ ВМ 1940 АТ, передав технічний паспорт та отримав грошові кошти у сумі 5000,00 доларів США, що підтверджується матеріалами справи.(а.с.56-57) Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що вона не має ніякого відношення до автомобіля VOLKSWAGEN Transporter 2.5, 2007 р.в., ДНЗ ВМ 1940 АТ, бо він був придбаний [PERSON] до шлюбу з нею. Їй відомо, що цей автомобіль продано [PERSON], але не за 5000,00 доларів США, а за 15000,00 доларів США. Судом встановлено, що 16.01.2013 автомобіль JEEP Grand Cherokee,2001р.в. зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку ДПІ № 674078, виданої 11.01.2013 ТОВ «Автотех-Стандарт», а 26.02.2016 вищевказаний транспортний засіб перереєстровано на нового власника на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується копією довідки № 31/18/5943-2754 від 07.10.2016.(а.с.5, 65) Таким чином, судом встановлено, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбане спірне майно: JEEP Grand Cherokee, 2001р.в., д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований на відповідача [PERSON] Згідно копії договору купівлі продажу транспортного засобу № 242 від 25.02.2016 [PERSON] продав [PERSON] автомобіль JEEP Grand Cherokee,2001р.в., ДНЗ ВМ 0454 ВВ, за 10000,00грн, що підтверджується копією договору.(а.с.69) Звернувшись до суду із позовними вимогами про визнання договору купівлі-продажу, [PERSON] посилалася на те, що її чоловік [PERSON], без її згоди та дозволу, продав придбаний у період їх шлюбу транспортний засобів JEEP Grand Cherokee, 2001р.в. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено що, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її. його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово і нотаріально посвідчена. З аналізу зазначеної норми закону та частини 2 ст.369 ЦК України слід дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладав договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1568цс15, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст.360-7 ЦПК України. Судом встановлено з показів позивачки, які не оспорювались відповідачем, що питання про визнання спірного автомобілю спільним майном подружжя та про поділ спільного майна подружжя сторонами ні в судовому, ні в позасудовому порядку не вирішувалось Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що придбав автомобіль JEEP Grand Cherokee, 2001р.в., д.н.з. [NUMBER], за власні кошти в сумі 5000,00 доларів США, які отримав від продажу власного автомобілю VOLKSWAGEN Transporter 2.5, 2007 р.в. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що відповідач дав частину коштів на придбання автомобілю JEEP Grand Cherokee, 2001р.в., д.н.з. [NUMBER], в сумі 15000,00 доларів США, які отримав від продажу власного автомобілю VOLKSWAGEN Transporter 2.5, 2007 р.в., іншу частину коштів в сумі 6000,00 доларів США, які у неї залишилися після попереднього шлюбу, надала вона, однак належних та допустимих доказів в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, на підтвердження вказаних нею обставин чи спростування доводів [PERSON], до суду не надано. Таким чином, позивачкою [PERSON] суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що сторони за оспорюваним договором купівлі-продажу діяли недобросовісно, а тому не має правових підстав для застосування до виниклих правовідносин вимог ч.3 ст.215 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі. Однак, згідно із положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна зі сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-7цс15, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст.360-7 ЦПК України. З системного аналізу норм СК України вбачається, що належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи. В той же час, ст. 57 СК України встановлені випадки , коли майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, в тому числі, майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як вбачається з пояснень позивачки [PERSON], наданих нею у судовому засіданні та зазначених в позовній заяві, вона з лютого 2016 року не вела спільне господарство з [PERSON], не цікавилася наявністю автомобіля JEEP Grand Cherokee, 2001р.в. Спору про поділ майна подружжя між нею та [PERSON] немає і питання про розподіл майна подружжя в установленому законом порядку між ними не вирішувалося. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed