Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

10 вересня 2015 року позивач ПАТ «Український [PERSON]» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30.11.2015 року між ПАТ «Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КСПДФ/1007071.1, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 510000,00 грн. строком до 29.11.2017 року зі сплатою 15,00% річних. При цьому, щомісячна комісія за обслуговування боргу складає у розмірі 2244,00 грн. Позивач вказує, що 30 листопада 2012 року між ПАТ «КБ «Український бізнес банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №КСПДФ/1007071 та надано кредит у сумі 510 000 грн., зі сплатою 15 % річних з датою остаточного повернення кредитних коштів 29 листопада 2015 року. Позивач вказує, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином. Однак, позичальником зобовязання за кредитним договором належним чином виконані не були, чим порушено умови договору та вимоги Цивільного кодексу України. Внаслідок порушення виконання зобовязань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 28.07.2015 року складає 551228,72 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 451790,59 грн., сума заборгованості по сплаті за процентами 73510,13 грн., сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії 25928 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Український [PERSON]» заборгованість за кредитним договором №КСПДФ/1007071 від 30.11.2012 року у сумі 551 228,72грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не подала, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їх правовідносини. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2012 року між ПАТ «КБ «Український бізнес банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №КСПДФ/1007071 та надано кредит у сумі 510 000 грн., зі сплатою 15 % річних з датою остаточного повернення кредитних коштів 29 листопада 2015 року. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що станом на 28 липня 2015 року за вищезазначеним кредитним договором у відповідача перед банком утворилась заборгованість в сумі 551228,72 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 451790,59 грн., сума заборгованості по сплаті за процентами 73510,13 грн., сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії 25928,00 грн. В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій розрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~

Outcome: approved