overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 29 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння та втрату почуттів взаємної поваги та любові сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище, взяте при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 29. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Причинами розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння та втрата почуттів взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 21 жовтня 2013 року, мотивуючи тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, не працював, сім'ю не утримував, що призводило до сварок. У листопаді 2015 р. відповідач покинув сім'ю і поїхав проживати в інше село. Від цього шлюбу дітей не мають. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 24.03.2016 р. і 05.04.2016 р. без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач у своїй заяві погодилася на постановлення судом заочного рішення у справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2013 року. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зі змісту позовної заяви видно, що сторони проживають окремо з листопада 2015 року. Причиною цього є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, сім'ю не утримує, що призводить до сварок. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про зміну стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Погребищенського районного суду від 04.03.2004р. з відповідача щомісячно стягуються на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше за один прожитковий мінімуму, на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 19.02.2004р. і до її повноліття. Проте на даний час відповідач ніде не працює, ніякої матеріальної допомоги не надає, тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила позов задовольнити Відповідач в судові засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с. 13, 15). Зясувавши позицію позивачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке. За змістом ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено у разі зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення чи покращення стану їх здоров`я. Беззаперечно доведено, що рішенням Погребищенського районного суду від 04.03.2004р. з відповідача щомісячно стягуються на користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше за один прожитковий мінімуму, на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 19.02.2004р. і до її повноліття. Проте на даний час відповідач ніде не працює, ніякої матеріальної допомоги не надає, через важке матеріальне становище. Оскільки у відповідача його матеріальний стан погіршився в зв`язку з тим, що він ніде не працює, то з [PERSON] необхідно стягувати щомісячно 50 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

10 березня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач направила до суду заяву про слухання справи в її відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, до суду надійшли його пояснення в яких він зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши думку представника позивача, врахувавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 10 вересня 2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що зроблено актовий запис №1041. Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство з листопада 2015 року, проте відповідач в запереченнях зазначив, що вони не проживають разом з лютого 2016 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснив представник позивача. Від надання часу на примирення представник позивача відмовився, наполягаючи на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

10 березня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 21 червня 1994 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянської районної державної адміністрації м. Києва, про що зроблено актовий запис №255. Від шлюбу сторони дітей не мають. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2013 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

10 березня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Шолохова, 19/310. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.03.2016р. о 11 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.03.2016р. о 11 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ „ДМП № 1 ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора пригнічена. Виказує маячні ідеї впливу, самозвинувачення. Чує жіночі „голоси осудного характеру. Мислення паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

10 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив про розірвання шлюбу із [PERSON], що його було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 12 лютого 2010 року за актовим записом № 32. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов [PERSON] визнала повністю. Після розірвання шлюбу її прізвище просила залишити [PERSON]. Судом встановлено, що 12 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 32 (а.с. 4). Як вбачається зі змісту позовної заяви, з березня 2011 року сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

10 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 09.06.2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 09.06.2012 року виконавчим комітетом Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 09.06.2012 року, актовий запис № 4, серія [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя є малолітня донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

10 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов позивач мотивує тим, що вона із відповідачам зареєстрували шлюб 01 червня 1999 року у виконавчому комітеті Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №8. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що протягом останніх трьох років шлюбні відносили між ними фактично не існують, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Майнових та інших спорів немає. Тому просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що просить розглядати справу у її відсутності та після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання, також не з'явився, однак подав до суду заяву в якій вказав, що позов визнає, просить суд розглянути справу у його відсутність. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 червня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданого 07 серпня 2014 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 25 травня 2001 року (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач забажала надалі іменуватися прізвищем «Барабаш», що відповідає вимогам ст. 113 СК України .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

10 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, а саме: - в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітніх синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення синів повноліття, В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком їх дітей, а саме синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Матеріальну допомогу на виховання дітей відповідач не надає, у зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Позивач у судове засідання не з'явилася, при цьому від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, при цьому від відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей, а саме [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Діти проживають разом з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК . Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved