Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

10 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що за життя її батькові [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], про що свідчить запис у погосподарський книзі, як того вимагало законодавство, що діяло на момент будівництва. Крім позивачки спадкоємцем першої черги є дружина спадкодавця - [PERSON], яка нотаріально відмовилася від своє частки у спадковому майні на користь позивачки по справі. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини нотаріусом позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок. В даний час позивачка змушена звернутися до суду, оскільки її право власності не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши через канцелярію суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про згоду з позовними вимогами [PERSON], та про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області, в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно запису погосподарської книги №8 будинок [ADDRESS] числиться за [PERSON], що вбачається з наданої суду інформації КП «АІБ Золочівського району Харківської області» від 07.07.2016 року та довідки Золочівської селищної ради Харківської області від 07.07.2016 року (а.с. 15, 16). Рішенням Золочівської селищної ради Харківської області №3288 від 02.03.1998 року земельну ділянку загальною площею 0,25 га в с. Цапівка було передано у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та 0,29 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.10). В ході інвентаризації КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району» встановлено, що житловий будинок № 2 літ «А-1» по [ADDRESS] загальною площею 59,7 квадратні метри, житловою 43,8 квадратні метри, складається з приміщень: житлових кімнат площею 13,7 квадратні метри, 7,6 квадратні метри, 7,6 квадратні метри та 14,9 квадратні метри відповідно, та господарських будівель: веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», ганку літ. «а2», літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», погребу літ «Г», сараїв літ «Д» та літ. «Е», вбиральні літ. «Ж» та огорожі №1-5, що підтверджується даними наданого суду технічного паспорту на будинок виготовленого на замовлення [PERSON] (інвентаризаційна справа №357) (а.с.11-14). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком №2 з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] на праві власності, що підтверджується записом у погосподарській книзі. [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Лютівською сільською радою Золочівського району Харківської області 01.02.1972 року. [PERSON] після реєстрації шлюбу 25.08.1990 року з [PERSON], змінила своє прізвище на [PERSON]. Шлюб було розірвано рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 12.05.2015 року. 19.08.2015 року після реєстрації шлюбу вдруге з [PERSON], змінила своє прізвище на [PERSON], що також підтверджується наданими суду копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 30.03.2016 року та копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області 19.08.2015 (а.с.28, 29, 46). 09 грудня 1972 року [PERSON] та [PERSON] офіційно зареєстрували шлюб, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Лютівською сільською радою Золочівського району Харківської області 21.12.1984 року (а.с.22) [INFO], в с. Цапівка Золочівського району Харківської області, у віці 65 років помер [PERSON], про що виконавчим комітетом Золочівської селищної ради Харківської області 30.03.2016 року складено відповідний актовий запис №130, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого того ж дня відповідною селищною радою (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, із заявами про прийняття спадщини в шестимісячний строк 31.10.2006 року звернулася позивач по справі [PERSON], із заявами про відмову від прийняття спадщини звернулися дружина померлого [PERSON] та мати померлого [PERSON] Їх заяви було прийнято та зареєстровано у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за 2006 рік за №№795, 796, 814 та заведено спадкову справу №373/2006. 15.11.2007 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява від позивачки по справі про видачу Свідоцтва про право на спадщину, яка зареєстрована за №15. 15.01.2007 року та 15.08.2007 року Золочівською держнотконторою Харківської області було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими №47 та №1732 на ім'я [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS]. Заповіти [PERSON] не посвідчувалися. Більше заяв про прийняття спадщини чи відмову від неї, тощо не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що також вбачається із наданих суду інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, заповітів (а.с.39, 40, 41). 21.07.2016 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно (а.с.18). Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, до складу якої входить в тому числі житловий будинок №2, з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги є дочка спадкодавця [PERSON], дружина спадкодавця [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON]. [PERSON] та [PERSON], відмовилися від своєї частки у спадковому майні в нотаріальному порядку на користь [PERSON],доньки спадкодавця. [PERSON] померла. Статті 1268,1269 ЦК України обумовлює порядок прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень статей 1268,1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті батька, так як в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивачки перейшло право власності на будинок №2 з господарськими будівлями по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON]. Проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Outcome: approved