Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

12.09.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] через прилюдні електронні торги (СЕТАМ) придбав квартиру [ADDRESS] . 31.07.2019 року [PERSON] отримав та зареєстрував Свідоцтво про придбання Квартири з прилюдних торгів (аукціонів), реєстровий №1996, яке видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. 02.08.2019 року була знята з реєстрації місця проживання колишній власник Квартири [PERSON] . Однак до теперішнього часу у квартирі зареєстрований батько [PERSON] - [PERSON] , який фактично там не проживає багато років. Інша інформація відносно [PERSON] - відсутня. Позивач зазначає, що функції щодо зняття з реєстрації місця проживання / перебування виконуються Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради. Посилаючись на норми ст.ст. 71,72 ЖК УРСР просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та стягнути судовий збір на користь позивача. До суду 23.09.2019 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації, якою зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 13.07.1988 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.10.2019 року справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 06.11.2019 року. 06.11.2019 року до суду надійшли пояснення третьої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, яка не заявляє самостійних вимог, щодо позову, відповідно яких зазначено, що у разі виникнення встановлених законом відстав для зняття з реєстрації місця проживання особа може звернутися до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради для отримання вказаної послуги. Також представник наголошує на тому, що у позовній заяві позивач посилається на ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР. Однак, перелічені статті стосуються користування жилим приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності об`єкт житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] перебуває у приватній власності. З цієї причини застосування вказаних статей є недоцільним. Також, 06.11.2019 року представник третьої особи подано заяву про розгляд справи без участі представника. В судове засідання 06.11.2019 року сторони по справі не з`явились, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 06.12.2019 року. В судове засідання 06.12.2019 року сторони по справі не з`явились, були повідомлені належним чином. Позивач надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній». Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв, заяв по суті справи не надав. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 11.12.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: реєстровий номер №1996, виданий 31.07.2019 року, видавник приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №175848909 від 31.07.2019 року (а.с. 7-8). Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 02.08.2019 року [PERSON] знята з реєстрації за адресою [ADDRESS] у зв`язку із втратою права користування житлом, інформаційна довідка №176170723 від 02.08.2019 року (а.с. 9). Відповідно довідки №46 від 10.09.2019 року, виданої гр. [PERSON] , в тому, що він проживає та постійно прописаний в [ADDRESS] , а а також на цій жилій площі проживає та прописаний [PERSON] . У відповідності до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 № 207, Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст.150 ЖК України власник квартири має право розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд а саме: Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 41 Конституції України «… кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. … Право приватної власності є непорушним.» [PERSON] звертаючись до суду з позовної заявою посилається на ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, а саме відповідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підстави для зберігання жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї визначенні положенням ст. 71 ЖК УРСР. У частині четвертій статті 9 ЖК УРСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а у разі спору - судом. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Позивач звертаючись до суду, надав лише пояснення щодо відсутності відповідача за місцем реєстрації, належних доказів цього суду не надав, разом з тим відповідно довідки №46 від 10.09.2019 року, виданої гр. [PERSON] , вбачається що відповідач [PERSON] проживає в квартирі. Представник третьої особи вірно зазначив, що у разі виникнення встановлених законом відстав для зняття з реєстрації місця проживання особа може звернутися до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради для отримання вказаної послуги. Також ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР стосуються користування жилим приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності об`єкт житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] перебуває у приватній власності, у зв`язку з чим суд вважає, що позовна заява з цих підстав не є обґрунтована. Кваліфікуючи спірні правовідносини, з урахуванням того, що квартира належить позивачу на праві приватної власності, суд доходить до обґрунтованого висновку про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статей 71, 72 ЖК УРСР, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду. Зважаючи на предмет спору, суть заявлених позовних вимог та встановлені обставини у цій справі, суд прийшов до висновку щодо відсутності підстав для вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у відповідності до положень статей 71, 72 ЖК УРСР. Саме до такого висновку прийшов у своїй постанові Верховний Суд від 12.09.2018, № 320/1941/16-ц|61-23929св18, . Суд відмовляє у задоволенні позовної заяви не у зв`язку з незаконністю вимог, а у зв`язку з його необґрунтованістю, а тому відмова у задоволенні позову не є перешкодою для повторного звернення до суду, за умови його обґрунтування іншими доказами, які відповідають критеріям повноті, достовірності та належності.

Outcome: dismissed