Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

12.10.2018 р. судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідач просить стягнути з позивача 13200 грн. у якості компенсації витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу. Представник позивача подав заперечення щодо витрат на правничу допомогу, у якому зазначив, що договір про таку допому не збігається та відсутній у ордерах адвокатів, які представляють інтереси відповідача. Також зазначив, що всупереч ч. 8 ст. 141 ЦПК України представники відповідача не робили відповідної заяви до виходу суду у нарадчу кімнату. Окремо вказав, що розмір витрат на правову допомогу є завищеним та непропорційним до матеріального та сімейного становища позивача, тому просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, у випадку ухвалення додаткового рішення. У судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення. Причину розбіжностей у реквізитах договору та ордерах адвокатів, пояснив опискою. Представник позивача просив відмовити у задоволенні заяви з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріли справи, суд прийшов до такого висновку. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12.10.2018 р. відмовлено у задоволенні позову без вирішення питання про розподіл судових витрат. Представник відповідача стверджує, що останній поніс витрати на правову допомогу у сумі 13200 грн. Розмір таких витрат підтверджується такими документами: 1) договором про надання правничої допомоги № 28/07 від 28.07.2018 р.; 2) актом про надання правничої допомоги № 1/Б від 16.10.2018 р.; 3) рахунком-фактурою № СФ-0000002 від 16.10.2018 р.; 4) платіжним дорученням № 589 від 17.10.2018 р. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення відповідачем витрат, що пов'язані з правничою допомогою адвокатів. Суд вважає переконливими пояснення представників відповідача щодо технічної описки у реквізитах договору про надання правничої допомоги № 28/07 від 28.07.2018 р. та ордерах адвокатів, які представляли інтереси відповідача. Твердження представника позивача щодо невиконання представником відповідача вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України є необгрунтованими, оскільки останні у судовому засіданні до виходу суду до нарадчої кімнати зробили відповідну заяву про надання доказів щодо судових витрат. За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 137, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу покладаються на позивача. Поряд з цим, виходячи з приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату правничих послуг адвокатів є не співмірним з складністю справи та наданих ними послуг; часом, витраченим на надання відповідних послуг; обсягом наданих адвокатами послуг. Так, спір такої категорії за ст.ст. 19, 274 ЦПК України розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження та є аналогічним малозначним справам; послуги на поштову відправку відзиву не співрозмірні з обсягом та часом, об'єктивно необхідним для їх надання; у провадженні цього ж складу суду перебувала ідентична трудова справа № 459/2165/18, де ці ж адвокати представляли інтереси цього ж відповідача, що об'єктивно економило час на вироблення правової позиції, підготовку відзиву; надані послуги є типовими і не характеризуються особливою складністю; правове і фінансове становище відповідача, що надає йому переваги при виборі адвокатів та оплату їх послуг у порівнянні зі звільненим працівником, не повинно бездумно й автоматично мати наслідком повного покладання таких судових витрат на останнього. Тому за клопотанням представника позивача, суд вважає необхідним зменшити на половину розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial