Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

12.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 13.11.2014 р. № 352-п «Про стягнення за пору\-шення трудової дисципліни», з дати його видання; стягнути з відповідача на користь позивача винагороду за підсумками ро\-боти за 2014 рік в розмірі посадового окладу, а саме в сумі 15`360,00 грн. та моральну шкоду в розмірі двох посадових окладів, а саме в сумі 30`720 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що він працював на посаді начальника фінансового відділу державного підприємства «Адміністрація морських по\-ртів України» (далі - ДП «АМПУ») з 2013 року. Наказом державного підприємства «Адмініст\-рація морських портів України» від 13.11.2014 № 352-п «Про стягнення за порушення трудової дисципліни» позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани. З наказом, всупереч, п. 7.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «АМПУ», його ознайомлено не було. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в зазначеному наказі визначено, що позаплановою документальною виїзною перевіркою ДП «АМПУ» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 30.05.2014 по 31.07.2014, проведеною Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - центральним офісом з обслуговування великих платників, було встановлено ряд порушень вимог валютного законодавства, а саме: несвоєчасне подання, неподання та перекручення звітності про валютні операції, що призвело до негативних наслідків для ДП «АМПУ» у вигляді застосування штрафних санкцій на загальну суму 28 900,00 грн.. За результатами розгляду відділом економічної та внутрішньої безпеки Акту про результати вищезазначеної перевірки, встановлено, що виявлені порушення вимог валютного законодавства є наслідком неналежної роботи фінансового відділу і, зокрема, неналежного виконання своїх посадових обов'язків начальником фінансового відділу апарату управління ДП «АМПУ» [PERSON], визначених положенням про цей відділ, затвердженим наказом ДП «АМПУ» від 14.03.2014 № 98-п. Вказані обставини потягли притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності суперечить фактичним обставинам, є незаконним та порушує його права як працівника. Зокрема позивач посилається на те, що відповідно до Положення про фінансовий відділ апарату управління ДП «АМПУ», на фінансовий відділ не покладався обов'язок складання та подання звітів до контролюючих органів. Усних або письмових вказівок від Голови або Заступника Голови з фінансів, щодо виконанням фінансовим відділом роботи, пов'язаних з виконанням функцій стосовно перевірки на\-даних звітів Представництва ДП «АМПУ» в РФ, що надаються до Централі\-зованої бухгалтерії, чи складання звітності про рух грошових коштів по раху\-нках відкритих в Государственной корпорации «Банк развития и внешнеэ\-кономической деятельности (Внешэкономбанк), Російська Федерація - не отримував. Звіти на підставі, яких мав складатись звіт про рух грошових коштів за рахунками у Представництва ДП «АМПУ» в РФ, щодо його діяльності над\-ходили до Заступника Голови з фінансів і їх перевіркою та проведенням за\-ймалась Централізована Бухгалтерія. Відповідно до структури апарату управління до складу Централізова\-ної бухгалтерії входить відділ зведеної звітності, на який покладено здійс\-нення розрахунків та своєчасне подання до контролюючих органів звітів про результати діяльності ДП «АМПУ» в цілому, включаючи філії та Пред\-ставництво ДП «АМПУ» в Російській Федерації. Фінансовий відділ, в межах компетенції, лише готував листи та відпо\-віді на запити Національного банку України та Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників. Позивач також посилається на те, що з наказу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 13.11.2014 р. № 352-п «Про стягнення за порушення трудової дисципліни», не можливо зрозуміти в чому саме є його провина, в чому саме полягає неналежне виконання ним своїх трудових обов'язків і який зв'язок між, начебто, «неналежним виконанням позивачем його трудових обов'язків» і негативних наслідків для ДП «АМПУ». Позивач зазначив, що, на його думку, не було ніяких правових підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, тому він просить визнати оспорюваний наказ незаконним та скасувати його. Крім цього, позивачеві не виплатили винагороду за підсумками роботи за 2014 рік. Ці дії відповідача позивач також вважає незаконними. Адміністрація ДП «АМПУ» вважає цю винагороду одним із видів заохочень і тому, згідно з ч. 3 ст. 151 КЗпП України, її виплата заборо\-нена, на протязі строку дії дисциплінарного стягнення. Позивач в обґрунтування своїх доводів в цій частині посилається на те, що зако\-нодавець, саме винагороду за підсумками роботи за рік вважає складовою частиною фонду оплати праці, та чітко розділяє саме винагороди та заохо\-чення (п 2.3.2 Інструкцію зі статистики заробітної плати). Тому, на думку позивача, відповідач безпідставно не виплатив йому винагороду за підсумками роботи за 2014 рік. Позивач також зазначив в позовній заяві, що його звільнено з посади, згідно з п. 6 ст.36 КЗпП України, 12.01.2015 року. На сьогоднішній день він не може знайти роботу за своєю кваліфікацією, яка б дала йому змогу утримувати хвору дружину та двох малолітніх дітей. Незаконна догана, про яку стало відомо у колі його колег та потенційних роботодавців, незаконне, з його точки зору, звільнен\-ня, невиплата йому винагороди за підсумками роботи за 2014 рік, в сумі 15 360 грн, що є для нього дуже значною, вибили його з психологічної рів\-новаги, погіршили його фізичний стан. У нього почали псуватися стосунки з рідними та близькими людьми. Є проблеми з пошуком майбутньої роботи. З урахуванням цього, позивач вважає, що незаконне притягнення його до дисциплінарної відповідальності, невиплата йому винагороди за підсумка\-ми роботи за 2014 рік, привели не тільки к порушенню його прав та гаран\-тій як працівника, а й призвели до значних моральних страждань протягом останніх двох місяців з моменту видання наказу № 352-п від 13.11.2014. З огляду на це, позивач вважає, що ДП «АМПУ» повинно відшкодувати йому моральну шкоду в сумі двох місячних окладів, а саме - 30 720 грн.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини наведені вище. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, подала суду письмові заперечення і просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON], працював на посаді начальника фінансового відділу державного підприємства «Адміністрація морських по\-ртів України» (далі - ДП «АМПУ») з 2013 року. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Таким чином, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України. Відповідно до п. 7.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління ДП «АМПУ», які є додатком 1 до Колективного договору апарату управління ДП «АМПУ» на 2013-2014 роки, схваленого на загальних зборах /конференції/ трудового колективу 23.09.2013, працівник несе відповідальність за порушення трудової дисципліни, в тому числі за невиконання або неналежне виконання з власної вини покладених на нього трудових обов'язків, визначених трудовим договором, посадовою інструкцією, колективним договором, цими Правилами. Як встановлено положеннями ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов'язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. Головним при вирішенні питання щодо застосування до працівника дисциплінарного стягнення є фіксація самого факту порушення та наявність вини. З матеріалів справи вбачається, що наказом державного підприємства «Адмініст\-рація морських портів України» від 13.11.2014 р. № 352-п «Про стягнення за порушення трудової дисципліни» [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення. В свою чергу, до компетенції суду належить перевірка додержання передбачених законом підстав та порядку застосування до працівників дисциплінарного стягнення, тобто законність наказу. Обґрунтовуючи в Наказі № 352-п від 13.11.2014 року підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, голова ДП «АМПУ» посилався на те, що позаплановою документальною виїзною перевіркою ДП «АМПУ» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 30.05.2014 по 31.07.2014, проведеною Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - центральним офісом з обслуговування великих платників, було встановлено ряд порушень вимог валютного законодавства, а саме: несвоєчасне подання, неподання та перекручення звітності про валютні операції, що призвело до негативних наслідків для ДП «АМПУ» у вигляді застосування штрафних санкцій на загальну суму 28 900,00 грн. За результатами розгляду відділом економічної та внутрішньої безпеки Акту про результати вищезазначеної перевірки, встановлено, що виявлені порушення вимог валютного законодавства є наслідком неналежної роботи фінансового відділу і, зокрема, неналежного виконання своїх посадових обов'язків начальником фінансового відділу апарату управління ДП «АМПУ» [PERSON], визначених положенням про цей відділ, затвердженим наказом ДП «АМПУ» від 14.03.2014 № 98-п. Враховуючи вищевикладене, [PERSON], начальнику фінансового відділу, за неналежне виконання з власної вини покладених на нього трудових обов'язків по організації належної роботи підрозділу, які призвели до негативних наслідків для ДП «АМПУ», оголосити догану. Таким чином, [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання з власної вини покладених на нього посадових обов'язків по організації належної роботи підрозділу - фінансового відділу, визначених положенням про цей відділ, затвердженим наказом ДП «АМПУ» від 14.03.2014 № 98-п. Наслідком неналежної роботи фінансового відділу і неналежного виконання своїх посадових обов'язків начальником цього відділу [PERSON] є ряд порушень вимог валютного законодавства, а саме: несвоєчасне подання, неподання та перекручення звітності про валютні операції, що призвело до негативних наслідків для ДП «АМПУ» у вигляді застосування штрафних санкцій на загальну суму 28 900,00 грн.. Разом з цим, Наказ № 352-п від 13.11.2014 не містить даних про те в чому саме полягає неналежне виконання [PERSON] його посадових обов'язків, який зв'язок між, «неналежним виконанням посадових обов'язків» і негативних наслідків для ДП «АМПУ». Згідно Положення про фінансовий відділ апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України», затвердженого наказом ДП «АМПУ» від 14.03.2014 № 98-п, фінансовий відділ є структурним підрозділом апарату управління державного підприємства «Адміністрація морський портів України» (далі - ДП «АМП»). Підрозділ очолює начальник, який безпосередньо підпорядковується заступнику Голови з фінансів та економіки. Права, обов'язки та відповідальність начальника ФВ визначаються цим Положенням, працівників - посадовими інструкціями. Відповідно до п. 5.9 Положення про ФВ Начальник ФВ несе персональну відповідальність згідно з законодавством України, між іншим, за настання негативних наслідків для ДП «АМПУ» у зв'язку з неналежною роботою підрозділу. В свою чергу п. 3 Положення про ФВ визначає основні завдання і функції фінансового відділу. Права та обов'язки фінансового відділу визначені в п. 4 Положення про ФВ. Як вбачається з оспорюваного наказу № 352-п від 13.11.2014 позаплановою документальною виїзною перевіркою ДП «АМПУ» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 30.05.2014 по 31.07.2014 було встановлено ряд порушень вимог валютного законодавства, а саме: несвоєчасне подання, неподання та перекручення звітності про валютні операції, що призвело до негативних наслідків для ДП «АМПУ» у вигляді застосування штрафних санкцій на загальну суму 28 900,00 грн.. Відповідальним за це є [PERSON], як начальник фінансового відділу, за неналежне виконання з власної вини покладених на нього трудових обов'язків по організації належної роботи підрозділу, які призвели до негативних наслідків для ДП «АМПУ». Між тим, як вбачається з п. 3 та п. 4 Положення про ФВ, які визначають основні завдання і функції, права та обов'язки фінансового відділу, на фінансовий відділ не покладено обов'язку подання звітності про валютні операції. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Таким чином, враховуючи, як зазначив відповідач в наказі, до негативних наслідків для відповідача призвели ряд порушень вимог валютного законодавства, зокрема: подання, неподання та перекручення звітності про валютні операції (що вбачається з наказу № 352-н від 13.11.2014), разом з цим згідно п. 3 та п. 4 Положення про ФВ на фінансовий відділ, керівником якого є позивач, не покладено обов'язку подання звітності про валютні операції, в наказі не зазначено в чому саме полягало неналежне виконання [PERSON] покладених на нього трудових обов'язків по організації належної роботи підрозділу, зміст порушень має загальний характер, без посилань на об`єктивні дії позивача, без зазначення конкретних порушень та доказів виявлення таких, а відповідно до зазначених вище вимог чинного законодавства судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено невиконання позивачем покладених на нього посадових обов'язків, оскільки це не підтверджуються належними та допустимими доказами щодо дійсної наявності зазначених у наказі порушень. Виходячи з наведеного, проаналізувавши та повно і всебічно дослідивши докази по справі, суд вважає, що наказ № 352-н від 13.11.2014 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани [PERSON] є безпідставними, а тому вимоги позивача в частині визнання незаконним та скасування вказаного наказу підлягають задоволенню. Заперечення представника відповідача з приводу того, що наказ №352-п від 13.11.2014 був винесений законно, зокрема, що п. 3 вказаного вище Положення про ФВ визначено основні завдання фінансового відділу, до яких, зокрема, віднесено: здійснення єдиної політики в ДП «АМПУ» та його відокремлених підрозділах в області фінансів; контроль і керування залученими та оборотними коштами ДП «АМПУ» та його філій, і для виконання покладених завдань фінансовий відділ забезпечує здійснення відповідних функцій, а саме: розробки валютної політики ДП «АМПУ»; керування рухом фінансовий ресурсів ДП «АМПУ»; оформлення фінансово- розрахункових і банківських операцій у встановлений термін, включаючи надання в банки платіжних вимог, доручень і інших розрахункових документів тещо, а відповідно до п. п. 4.2.5 Положення фінансовий відділ має право представляти у встановленому порядку інтереси ДП «АМПУ» з питань, що відносяться до компетенції відділу у взаєминах з податковими, фінансовими органами, банками, кредитними установами, іншими державними в муніципальними організаціями, суд оцінює критично, оскільки зазначені в запереченнях обставини з посиланням на Положення про ФВ не спростовують висновків суду про протиправність оспорюваного наказу, наведених вище. Разом з цим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON] в іншій частині, з огляду на наступне. Позивач просить стягнути з відповідача ДП «АМПУ» на свою користь винагороду за підсумками роботи за 2014 рік в розмірі посадового окладу, а саме у сумі 15 360, 00 грн.. Пунктом 6.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку встановлено, що за зразкове виконання трудових обов'язків, сумлінне ставлення до роботи і вагомі досягнення в праці до працівників ДП «АМПУ» застосовуються такі види заохочення: нагородження грамотою, оголошення подяки, заохочення у формі грошової премії, нагородження цінним подарунком. Крім того, перелік заохочень не є вичерпним. Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління ДП «АМПУ» одноразової винагороди за підсумками роботи за рік, яке є додатком 12 до Колективного договору, встановлює, що одноразова винагорода за підсумками роботи за рік є особливим видом матеріального заохочення і є складовою частиною діючої системи преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ». Згідно п. 9 Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління ДП «АМПУ» одноразової винагороди за підсумками роботи за рік винагорода визначається та виплачується на підставі наказу ДП «АМПУ». Встановлено, що на підставі п. 7.5. Правил внутрішнього трудового розпорядку та відповідно до п. 2 наказу ДП «АМПУ» від 26.12.2014 № 417-к «Про виплату одноразової винагороди за підсумками роботи за 2014 рік працівникам апарату управління ДП «АМПУ» (додаток 7) Позивачу не було нараховано одноразову винагороду за підсумками роботи за 2014 рік. Цей наказ чинний, ніким не скасований і позивач його не оспорює. Іншого наказу про виплату [PERSON] одноразової винагороди за підсумками роботи за 2014 рік відповідачем не видавався. Виходячи з наведеного, а також враховуючи, що одноразова винагорода за підсумками роботи за рік виплачується виключно на підставі наказу ДП «АМПУ», разом з цим наказ про виплату [PERSON] одноразової винагороди за підсумками роботи за 2014 рік відповідачем не видавався, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача про стягнення винагороди за підсумками роботи за рік у суму 15`360, 00 гри. є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, за змістом вказаної норми підставами для відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику має бути встановлено факт порушення законних прав працівника, факт заподіяння моральної шкоди, втрат нормальних життєвих зв'язків які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням. Разом з цим зазначені обставини позивачем не обґрунтовані та не доведені. Позивачем не зазначено які його законні права порушені у зв'язку з винесенням оспорюваного наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не наведено доказів на підтвердження того що це право є порушеним, не зазначено доказів на підтвердження того, що порушення цього права призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем також не зазначено в чому конкретно полягали моральні страждання. На думку суду, сам по собі факт винесення відповідачем наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення не може свідчити про те, що позивачеві вказаними діями відповідача заподіяна моральна шкода. Виходячи з наведеного вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial