Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

12 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до Одеського національного морського університету про поновлення у навчальному закладі, посилаючись на те, що 30.08.2013 року між нею та відповідачем був укладений договір №605-5-37-13 1ЗЗю про навчання в Одеському національному морському університеті [PERSON] на денній формі навчання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за спеціальністю «Правознавство». Наказом від 11.02.2014 року №46-вк/дфн її сина, [PERSON]. відрахували зі складу студентів Одеського національного морського університету денної форми навчання з 01.02.2014 року у зв'язку з порушенням умов контракту (несвоєчасним внесенням оплати за навчання у другому семестрі 2013/2014 н.р.). Про зазначений наказ позивачу стало відомо, коли вона прийшла просити дозволити сплатити за навчання у 6 семестрі за контрактом [PERSON] у березні 2014 року у зв'язку з сімейними обставинами, при цьому позивача повідомили, про те що [PERSON], з 01.02.2014 року був відрахований з навчального закладу. Оскільки наказ №46-вк/дфн від 11.02.2014 року на підставі якого [PERSON] відраховано зі складу студентів позивач вважає незаконним, так як він суперечить договору №605-5-37-13/д від 30.08.2013 року, який був укладений між позивачем та відповідачем, позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду. [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить розглянути справу в її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Предтавник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував із підстав, зафіксованих технічними засобами судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника відповідача, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2013 року між [PERSON] та відповідачем - Одеським національним морським університетом в особі ректора [PERSON] був укладений договір №605-5-87-13/д про навчання [PERSON] в Одеському національному морському університеті на денній формі навчання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за спеціальністю «Правознавство». Наказом від 11.02.2014 року №46-вк/дфн [PERSON]. відрахували зі складу студентів Одеського національного морського університету денної форми навчання з 01.02.2014 року у зв'язку з порушенням умов контракту (несвоєчасним внесенням оплати за навчання у другому семестрі 2013/2014 навчального року). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. На підставі пункту 5.2. договору № 605-5-37- 13/д «За несвоєчасне внесення плати за надання світньої послуги Замовник - юридична особа сплачує Виконавцю пеню у розмірі двох облікових ставок НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, що обчислюється з дати початку семестру». Отже, договором передбачені санкції за несвоєчасне внесення плати за надання світньої послуги, проте відповідачем проігнороване зазначене положення договору, та винесено спірний наказ. Також, у пункті 6.1. зазначено, що дія договору приипиняється в разі систематичного порушення або невиконання умов договору за рішенням суду. Отже, суд критично ставиться до доводів представника відповідача, оскільки не вбачає систематичного порушення позивачем договору. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторін. Проте, судом встановлено, що про наказ 11.02.2014 року №46-вк/дфн про відрахування [PERSON] зі складу студентів Одеського національного морського університету денної форми навчання з 01.02.2014 року позивачу стало відомо 19 лютого 2014 року, окрім зазначеного, відповідачем було відмовлено позивачу у прийнятті оплати за березень 2013 року, не зважаючи на поважні причини пропуску строку оплати, які зазначені позивачем у заяві від 19.02.2014 року. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно п. 27 зазначеної Постанови, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК України). Позивач в повній мірі довела суду обставини, на які посилається в позовній заяві, суд не має жодних підстав вважати надані йому докази неналежними та недопустимими, оскільки стороною відповідача не надано жодного доказу, які б спростовували доводи позивача. За таких обставин суд вважає можливим визнати недійсним наказ № 46-вк/дфн від 11.02.2014 року про відрахування [PERSON] зі складу студентів Одеського національного морського університету та поновити [PERSON] у якості студента 3 курса 1 групи Одеського національного морського університету на денну форму навчання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за спеціальністю «Правознавство». На підставі викладеного,

Outcome: approved