Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

11 лютого 2019 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Ухвалено змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.05.2017; та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1013 (одній тисячі тринадцять) грн. 50 коп. на кожну дитину щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. 13.02.2019 представником позивача [PERSON] подано заяву про ухвалення у даній справі додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу. Заяву мотивує, зокрема, тим, що за умовами укладеного договору між позивачем та адвокатом [PERSON] сторони погодили розмір витрат на правничу допомогу, в основу якої взято погодинну оплату, яка складає 550 грн. за одну годину роботи. Саме позивач за укладеним договором бере на себе витрати за надану їй правничу допомогу в даній справі. Зазначає, що адвокат [PERSON] під час вивчення та правового аналізу матеріалів по питанню спору, визначення перспективи вирішення даного спору, надання консультацій, складання різних процесуальних документів та участі в розгляді справи в суді, в загальному затратив 09 год 30 хв. З урахуванням викладеного, просить стягнути з відповідача в користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати з надання правничої допомоги на загальну суму 5275,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення та просить таку задоволити. Відповідач та його представник заперечили щодо заявлених вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 5275 грн., подавши клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Мотивують тим, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, а також часом, витраченим на виконання адвокатом відповідних робіт. У першу чергу, вважають , що це стосується позовної заяви, складання якої оцінено у 2475 грн. Також вважають неспівмірним розмір витрат на послуги адвоката, повязані із написанням інших заяв та виконаних робіт (послуг), із ціною позову, яка фактично не визначена. Проте, зазначають, що в даному випадку збільшено розмір аліментів, які відповідач уже сплачує. Тому, на їх думку, фактичне підвищення розміру аліментів є більш, ніж у 10 разів, меншим суми, витраченої позивачем на послуги адвоката. Просять відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат з надання правничої допомоги. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною третьою вказаної статті визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За таких обставин, суд вважає за доцільне ухвалити додаткове рішення, яким вирішити у даній справі питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката. Положеннями статті\~137\~ЦПК України\~визначено,\~що витрати,\~повязані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~повязану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті (щодо співмірності розміру витрат) суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, розяснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та субєкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими субєктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та розяснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем надано на підтвердження своїх вимог договір про надання правової допомоги, укладений 12.12.2018 між [PERSON] та адвокатом [PERSON] А також надано акт виконаних робі по наданню правової допомоги від 12.02.2019, розрахунок фактичних витрат та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 12.02.2019, згідно якої від [PERSON] прийнято 5275 грн. в рахунок оплати за надання правничої допомоги у даній справі. Даний розмір витрат розрахований від кількості витраченого адвокатом часу, що становить 9 год 30 хв, та вартості послуги за одну годину роботи, яка становить 550 грн. Водночас, щодо співмірності такого розміру з (визначеними у ч.4 ст.137 ЦПК України) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України до малозначних справ відносяться справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зважаючи на положення ч.4 ст.274 ЦПК України, справа щодо збільшення розміру аліментів не входить до числа таких, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. Відтак, дана справа є незначної складності, для якої також немає перешкод щодо визнання її малозначною. На вказане, в свою чергу, звертається увага і відповідача та його представника, як на доведення неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, суд дійшов висновку про недотримання у повному обсязі стороною позивача вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, що є наслідком застосування положень ч.5 ст.137 цього Кодексу щодо зменшення розмір витрат на правничу допомогу. А тому, на переконання суду, заяву позивача слід задоволити частково, стягнувши з відповідача судові витрати за правничу допомогу в розмірі 3275 грн.

Outcome: approved