Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

10.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями № 16 по вулиці Зарічній в с. Калинівка Новоград-Волинського району (далі Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті матері, [PERSON], яка померла 17 липня 2005 року, відкрилась спадщина, що, крім іншого, складається з Будинку. Як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлій. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 липня 2005 року померла [PERSON],після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок № 16, в с. Калинівка, Новоград-Волинського району по вул. Зарічній. За свого життя [PERSON] розпорядилась своїм майном склавши заповіт на ім`я [PERSON] (а.с. 12). Згідно погосподарської книги за 2005-2015 роки, обліковий запис № 245, Будинок належав померлій, однак не був зареєстрований у встановленому законом порядку (а. с. 3, 5). 18.11.2015 року на Будинок було виготовлено технічний паспорт (а.с 6-8). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом, Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до чинного на той час законодавства будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, реєстрація будинків та домоволодінь відбувалась лише у містах та селищах міського типу та не поширювалась на сільську місцевість. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем матір`ю позивача підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння ним цим майном, оскільки за її життя законодавство не передбачало оформлення в сільських місцевостях свідоцтв про право власності на нерухоме майно та його державну реєстрацію, натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті її матері. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved