Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

12.11.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом КП «Квартирне управління», Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва на право власності на нерухоме майно. З аналогічним позовом 12.11.2019 року звернувся до суду [PERSON] . Позивачі свої позовні вимоги обґрунтувати тим, що у 1999 році їх батько [PERSON] отримав квартиру [ADDRESS] , на склад сім`ї із 3-х осіб (він, дружина, син [PERSON] ). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Проте на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 27.03.2002 року № 10094/2, спірна квартира була приватизована лише на ім`я [PERSON] . Позивачі вважають, що їх право як членів сім`ї [PERSON] було порушено. Ухвалами судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Андрієць Д.Д. від 25.11.2019 року (а.с. 17, 35) відкрито провадження за позовними заявами [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 08.01.2020 року справи об`єднані в одне провадження (а.с. 18). Ухвалою суду від 16.01.2020 року задоволено заяву судді Андрієць Д.Д. про самовідвід, справу передано до канцелярії суду для повторного автоматичного розподілу. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2020 року справу передано до провадження судді Кривич Ж.О. Ухвалою суду віл 16.06.2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] . Ухвалою суду від 13.10.2020 року підготовчий розгляд справи закінчено, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів адвокат Совенко О.П. позовні вимоги підтримав повністю із зазначених підстав. Представники Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Шаумян О.В. та [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували. Вважали, що розпорядження Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 27.03.2002 року № 10094/2 видано на законних підставах, свою позицію виклали у відзиві на позов (а.с. 59-62). Представник відповідача КП «Квартирне управління» Стебло О.П. проти задоволення позовних вимог заперечувала, суду пояснила, що [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] на момент приватизації квартири не були в ній зареєстровані. Більше того, [PERSON] у нотаріально посвідченій заяві цей факт підтвердила. Співвідповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував, у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, просив слухати справу без його участі (а.с. 98-99, 104) Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, письмово пропричини неявки суд не повідомляла, заперечень проти позовних вимог суду не направила Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: Позивачі є синами [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 12, 30). Під час\~служби в\~1999\~році в\~місті Кременчуці\~у військовій\~частині [NUMBER] \~батько [PERSON] \~та [PERSON] \~ [PERSON] \~отримав у\~Кременчуцькому гарнізоні\~квартиру за\~адресою:\~ [ADDRESS] , на сім`ю в складі трьох осіб ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), що підтверджується лисом начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави № 274 від 25.06.2009 року (а.с. 49). Так, відповідно до вказаного листа військовослужбовець військової частини [NUMBER] капітан [PERSON] отримав у 1999 році у Кременчуцькому гарнізоні двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , площею 30,3 кв.м на склад сім`ї три особи (він, дружина, син [PERSON] ) із зняттям з квартирного обліку. [INFO] народився [PERSON] . За даними довідки КП ГЖЕД № 10 № 966 від 26.12.2001 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Члени його сім`ї дружина [PERSON] та сини [PERSON] і [PERSON] зняті з реєстрації 21.12.2001 року до м. Суми (а.с. 53). 27.12.2001 року [PERSON] , яка діяла у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , подала до відділу приватизації нотаріально посвідчену заяву про відмову від житлової площі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 54). У грудні 2001 року [PERSON] подано заяву до Управління житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів про передачу в особисту власність квартири, яку він займає разом з членами сім`ї на умовах найму (а.с. 52). Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 27.03.2002 року, виданого на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 27.03.2002 року № 10094/2, квартира [ADDRESS] , була приватизована та належить на праві власності [PERSON] (а.с. 46). За довідкою Кременчуцького бюро технічної інвентаризації від 02.06.2009 року № 396 квартира [ADDRESS] приватизована за громадянином [PERSON] , частка ціла, підстава: свідоцтво про право власності видане 27.03.2002 року. Мати позивачів [PERSON] зверталась до суду з позовом, заявляючи що порушені її права на спірну квартиру. Ухвалою суду від 11.12.2019 року позов залишено без розгляду, оскільки представником позивача подано заяву про залишення позову без розгляду. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного: Відповідно до частини першої статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з положеннями статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Системний аналіз приписів житлового законодавства, дає підстави зробити висновок, що право користування житловим приміщенням виникає в члена сім`ї наймача у зв`язку із включенням до ордера, а не у зв`язку із вселенням у це приміщення. Згідно з частиною третьою статті 48 ЖК Української РСР громадяни, які одержали житло у державному фонді, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства. Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло. Порядок приватизації державного житлового фонду на час виникнення спірних правовідносин регулювався Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яке затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 (втратив чинність згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 30). Відповідно до ст. 23 Положення, яке діяло на момент приватизації, оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданими до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, а також документом, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів, чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються. Пунктами 20, 21 цього Положення встановлено, що при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї на займані приміщення. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Як зазначалось вище, за даними довідки КП ГЖЕД № 10 № 966 від 26.12.2001 року [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстрації 21.12.2001 року до м. Суми (а.с. 53). Виходячи з інформації, наданої у вказаній довідці, позивачі не проживали у спірній квартирі на момент приватизації. Підпунктом 1\~пункту 4\~Положення про\~паспортну службу\~органів внутрішніх\~справ,\~встановлено,\~що паспортна служба відповідно до покладених на неї завдань організовує в межах компетенції роботу, пов`язану з оформленням і видачею паспортних та інших документів, реєстрацією та обліком громадян за обраним ними місцем проживання, здійснює контроль за виконанням громадянами і посадовими особами правил паспортної системи. Тобто, місцем реєстрації (прописки) особи було місце його постійного проживання. А тому враховуючи норми права, що діяли на монет проведення приватизації та з огляду на те, що позивачі на момент проведення приватизації були зареєстровані (прописані) за іншою адресою, місцем проживання було їх місце реєстрації. У відповідності до п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яке затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству, яке діяло на момент приватизації, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Статтею 14 Цивільного кодексу Української РСР за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Згідно ст. 60 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинним на момент приватизації, захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень. В матеріалах справи мається нотаріально посвідчена заява матері позивачів, яка діяла у свої інтересах та інтересах неповнолітніх синів, де вона фактично підтверджує, що вона та діти не проживають у спірній квартирі та не претендують на набуття права власності на неї (а.с. 54). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 263 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed