Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

11.08.2017 позивач [PERSON], в особі свого представника - адвоката [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 6523501) накладений постановою Відділу державної виконавчої служби у Солом'янському районі у м. Києві ВП 6032561 від 27.12.2007. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що під час оформлення документів на приватизацію квартири позивач дізналася про те, що на все її майно накладено арешт. З інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, позивачем з'ясовано, що арешт на її майно був накладений відповідно до постанови ВП 6032561 від 29.12.2007, винесеної Відділом Державної виконавчої служби Солом'янського району м.Києва (на даний час - Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві) Коли позивач звернулась до відповідача з заявою про зняття арешту з її майна, їй було відмовлено з посиланням на те, що постанова про зняття арешту з майна в рамках виконавчого провадження не виносилась, а тому за захистом своїх порушених прав звертається до суду. 18.12.2017 ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сьторін. Відповідачеві направлено копії ухвали про відкриття провадження, позовна заява з додатками та запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. 25.04.2018 відповідач отримав ухвалу про відкритя провадження, копію позовної заяви з додатками. Разом з цим у встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що на все нерухоме майно позивача було накладено арешт. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна слідує від 01.07.2016 слідує, що арешт всього нерухомого майна позивача [PERSON] було зареєстровано 05.02.2008 за реєстраційним номером обтяження 6523501 Дев`ятою київською нотаріальною конторою на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 6032561 від 29.12.2007. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2007, дане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-2229-1/07, виданого 22.11.2007 Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП УЖГ Солом'янського району м. Києва боргу в сумі 5726,68 грн.. Виконавчий лист № 2-2229-1/07, виданий 22.11.2007 Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП УЖГ Солом'янського району м. Києва боргу в сумі 5726,68 грн., боржником в якому є позивач [PERSON], було повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, що вбачається з постанови про повернення виконавчого документа від 12.06.20008. У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Аналогічні положення були закріплені і в ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадженні» в редакції, яку була чинна на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу від 12.06.2008. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Частино пятою даної статті також визначено, що у всіх інших випадках (які не передбачені ст. 59 даного Закону) арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, з урахуванням того, що виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, в рамка якого було накладено арешт на майно позивача, було повернуто стягувачу, однак під час винесення постанови про повернення виконавчого документу державним виконавцем не було вирішено питання щодо знаття арешту з майна позивача, і наявність такого обтяження створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності на майно та реалізації його законних прав та інтересів, суд приходить до висновку, про наявність підстав для зняття арешту з майна позивача. Разом з цим, враховуючи, що виконавче провадження, в рамках якого був накладений арешт на майно позивача припинено, шляхом повернення виконавчого документа, належним способом захисту порушених прав позивача буде зняття арешту з майна за рішенням суду, а не зобов'язання відповідача зняти такий арешт, оскільки відповідач не наділений повноваженнями здійснювати будь-які дії поза межами відкритого виконавчого провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial