Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

11.06.2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві вказувала на те, що 20.05.2008 року нею з ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № PLE0GK0000000001, їй було надано цільовий кредит в розмірі 25 000,00 доларів США, з яких 24 000,00 долари США безпосередньо на придбання житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.8.3 кредитного договору № PLE0GK0000000001 від 22.05.2008 року дана квартира була передана в іпотеку. 12.10.2009 року рішенням Київського районного суду м.Полтави в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, у розмірі 26222,63 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована в [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк». Виселено [PERSON] , [PERSON] та неповнолітню [PERSON] , 1998 року народження з квартири [ADDRESS] . Знято [PERSON] та неповнолітню [PERSON] з реєстраційного обліку. З відкритих інформаційних джерел їй стало відомо, що 09.02.2021 року старшим державним виконавцем Гречківською Ю.В. Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) відкрито виконавче провадження за №64408686, за заявою АТ КБ «ПриватБанк» на підставі виконавчого напису за №2256 від 20.12.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни. Вважає даний виконавчий напис незаконним та таким, що порушує її конституційні права та іншу її власність, шляхом завищення заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». В зв`язку з чим просила суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни зареєстрований в реєстрі №2256 від 20.12.2018 року таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Третя особа [PERSON] позовні вимоги в судовому засіданні підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи згоду позивача [PERSON] , третьої особи [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання. 15.06.2021 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. 09.07.2021 року судом винесено ухвалу про витребування доказів. 27.07.2021 року Київським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на виконання вимог ухвали суду від 09.07.2021 року надано запитувані документи. Заслухавши позивача [PERSON] , третю особу [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.05.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № PLE0GK0000000001. Згідно даного договору [PERSON] було надано цільовий кредит в розмірі 25 000,00 доларів США, з яких 24 000,00 долари США безпосередньо на придбання житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.8.3 кредитного договору № PLE0GK0000000001 від 22.05.2008 року дана квартира була передана в іпотеку. 12.10.2009 року рішенням Київського районного суду м.Полтави в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, у розмірі 26222,63 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована в [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк». Виселено [PERSON] , [PERSON] та неповнолітню [PERSON] , 1998 року народження з квартири [ADDRESS] . Та знято [PERSON] та неповнолітню [PERSON] з реєстраційного обліку. 20.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 2256, яким звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна пропонують задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі: 25 409,58 доларів США заборгованість за кредитом, 33148,59 доларів США заборгованість по відсоткам, 8 994,18 доларів США заборгованість по комісії та 141 620,05 долари США заборгованість по пені, що всього становить 209 172,40 долари США, що за курсом НБУ станом на 31.10.2018 року (один долар США дорівнює 28,164437 гривень) становить 5 891 222,88 грн. Всього з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, становить 5 894 722,88 грн. Строк за який провадиться стягнення, десять років п`ять місяців одинадцять днів, а саме з 20.05.2008 року по 31.10.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року. Зокрема, згідно з Порядком для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вбачається з виконавчого напису, сума яка зазначена до стягнення, нарахована за період 20.05.2008 року по 31.10.2018 (а.с. 84). Таким чином, частина складових сум заборгованості виникла більш як за три роки до моменту звернення до нотаріуса, що прямо суперечить ст.88 Закону України «Про нотаріат». Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Проте, нарахована сума боргу, вказана у виконавчому написі нотаріуса не може вважатися безспірною та свідчить про спірність такої суми. Отже, суд, перевіривши доводи позивача в повному обсязі, зазначає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису № 2256, виданого 20.12.2018 року, боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі, оскільки стягнення відбулося поза межами строку позовної давності. При вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. На підставі викладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Водночас суд констатує факт неправомірності вимог стягувача з огляду на те, що АТ КБ «ПриватБанком» рішенням суду від 12.10.2009 було стягнуто заборгованість за кредитним договором № № PLE0GK0000000001 від 22.05.2008 року та за вказаним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи те, що відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved