Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 27 травня 2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року. Відповідач участі в утриманні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з цим, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала до суду заяви, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив. Суд, дослідивши заяву позивача та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 27 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 13.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.4). Відповідач на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних чи недієздатних осіб не має; інших грошових стягнень не має; працевлаштований техніком в ДП МА «Бориспіль» та має стабільний заробіток. Суд вважає, що з урахуванням наявності у відповідача стабільного заробітку, підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі згідно ст. 184 СК України, не має. Відповідно до ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини [PERSON] відповідно до ст. 183 СК України з визначенням його розміру у частці заробітку батька. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. за № 606-XIV (606-14) «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітноїплати цієї особи. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утриманнясина [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку батька, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивачка на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави Україна необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 24.11.2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved