Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

10 серпня 2018 року позивач звернулася позовом, яким просила визначити між співвласниками частки у праві спільної сумісної власності на квартиру. Вказувала, що: -згідно Свідоцтва про право власності на житло їй, відповідачам та померлим родичам сторін на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]; -частки у праві власності на вказану квартиру не визначені; -внаслідок смерті родичів позивача вона не має можливості оформити спадкові права через неможливість встановлення складу спадкового майна. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленнями (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без участі сторін. Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд при вирішені справи виходить з такого. Квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997 року, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 25.09.1997 року померла [PERSON]. 26.11.2009 року помер [PERSON]. 21.03.2010 року помер [PERSON]. 23.01.2018 року померла [PERSON]. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її баби - [PERSON], проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що майно спадкодавцю належало на праві спільної сумісної власності та неможливо встановити склад спадкового майна (а.с.17). Разом з тим, згідно Свідоцтва про шлюб позивача вбачається, що до шлюбу прізвище імя та по батькові позивача були - «Нуміріченко Таміла Ігорівна» (а.с.11), в той час як в Свідоцтві про право власності на житло співвласником квартири є «Нумириченко Таміла Ігорівна» (а.с.5), проте належність правовстановлюючого документу позивачу не є предметом розгляду справи. До того ж, у Свідоцтві про право власності на житло співвласниками квартири є також «Нумириченко Світлана Станиславівна» та «Нумириченко Микола Ігорович», однак позивач зазначає відповідачами «Нуміріченко Світлану Станіславівну» та «Нуміріченко Миколу Ігоровича», прізвища яких є відмінними від прізвищ співвласників квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. Статтею 41 Конституції України\~та ст.1 першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~ЗУ від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів « 2,4,7\~та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до положень\~ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1\~ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази відповідно до вимог ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. З огляду на наведене, суд вбачає, що позивачем не надано доказів щодо належності їй та відповідачам [PERSON] і [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, через що суд дійшов висновку про передчасність заявлених позовних вимог, а відтак в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed