Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

10 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «СМВО», який згодом уточнила, та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням вихідної допомоги, та моральну шкоду. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на посаді токаря, свердлувальника в цеху № 14. 23 серпня 2017 року вона припинила трудові відносини з відповідачем відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак розрахунок при звільненні не отримала. Посилаючись на вимоги ст.ст. 116, 117 ЦПК України, просить стягнути заборгованість по зарплаті, у тому числі нараховану вихідну допомогу, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду у розмірі 500 грн. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Надав письмовий відгук, з якого вбачаться, що дійсно розрахунку при звільненні з відповідачем не було проведено по причинам, не залежним від підприємства, в зв'язку з кризою у галузі, а сума заборгованості перед відповідачем по заробітній сплаті становить 18316,74 грн. Проти вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день винесення рішення відповідач не заперечує, зазначає, що середньоденний заробіток позивачки складає 179,85 грн. Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що виплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку підприємство повністю компенсує позивачу моральну шкоду, оскільки вказані виплати втричі перевищують заборгованість по заробітній платі. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст.ст. 116,117 КЗпП України. Судом задоволено клопотання представника позивача, витребувано у відповідача довідку про заборгованість по заробітній платі та середньоденний заробіток позивача. Судом встановлено, що позивач працювала в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на посаді токаря, свердлувальника в цеху № 14 та була звільнена 23 серпня 2017 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.7). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що станом на день розгляду справи у суді остаточний розрахунок з позивачем не було здійснено, заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі з урахуванням нарахованої вихідної допомоги становить 18316,74 грн., що підтверджується довідкою відповідача (а.с.61), спір про розмір належних позивачу сум виплат - відсутній, тому дана сума підлягає стягненню з відповідача. У відповідності до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація зобов'язані виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. З наданої відповідачем копії наказу встановлено, що працівники ПАТ «СМНВО» з 26 травня 2014 року переведені на трьохденний неповний робочий тиждень: робочі дні понеділок, вівторок, середа. Відповідно до довідки від 15 січня 2017 року, виданої ПАТ «СМВО», середньоденний заробіток [PERSON] становить 179,85 грн. Так абз. 2,3 п. 8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді . Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. З врахуванням положення Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 р. та наказу ПАТ «СМНВО» з 26 травня 2014 року щодо трьохденного неповного робочого тижня, кількість робочих днів за період з 23 серпня 2017 року по 19 січня 2018 року (тобто по день ухвалення судового рішення) становить 57 днів. Таким чином, суд встановив, що право позивача порушене та підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по нарахованій, але не виплачений заробітній платі, у тому числі вихідну допомогу, у розмірі 18316,74 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10251,45 грн. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р. № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача вона зазнала значних моральних страждань, втратила нормальні життєві зв'язки і це вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а відтак підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн. суд не вбачає. При цьому суд вважає, що констатація порушеного права позивача в частині затримки розрахунку при звільненні та захист права позивача шляхом стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні - є достатньою справедливою сатисфакцією. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено, а позивач за даною категорією справи звільнена від оплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial