Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

11 листопада 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] , за підписом представника [PERSON] , до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначає, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . На даний час в зазначеній квартирі зареєстрований окрім позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що відповідач більше чотирнадцяти років в квартирі без поважних причин не проживає, не сплачує комунальні платежі та не бере участі в утриманні житла; фактично знаходиться на території Російської Федерації, однак зв`язок із ним відсутній. Зазначає, що реєстрація місця проживання в квартирі [PERSON] , з яким домовленостей про збереження права на проживання в квартирі немає, порушує її право на вільне розпорядження і користування майном. З огляду на зазначене, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021р. дана справа передана для розгляду судді Цицак В.Л. після закінчення відпустки. Ухвалою суду від 16.11.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 10 грудня 2021р. о 11 год. 00 хв. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви від 10.12.2021р. про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, у разі неявки позивача не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 35-36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового засідання за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. При цьому, в суд повернувся поштовий конверт у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 33-34). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідкою № 3835 від 23.11.2021 р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Новодністровськ Новодністровської міської ради (а.с.32), у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із викликом на судове засідання, суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що позивач [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 28.01.1994р., Договором про визначення часток квартири від 07.05.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 692, та Договором дарування частини квартири від 07.05.2008р, посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 694, Витягом № 22220549 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.03.2009р. (а.с. 7-10). На даний час у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] , її син [PERSON] та її брат - відповідач [PERSON] , 1961 року народження, що підтверджується довідкою № 3511 від 29.10.2021р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради (а.с. 11). В підтвердження того, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше чотирнадцяти років позивач [PERSON] надала акт обстеження сім`ї від 08.11.2021р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області Нажиги І.М. та сусідів - мешканців будинку [ADDRESS] , квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , згідно якого [PERSON] з 2007 року не проживає за місцем своєї реєстрації (а.с.12). Як зазначено у позовній заяві, реєстрація місця проживання відповідача створює позивачу незручності, оскільки [PERSON] не сплачує комунальні платежі та не бере участі в утриманні житла, а також порушує її права на вільне розпорядження і користування майном. Доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON] , відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки або внаслідок припинення обставин, що були підставою для вселення в житлове приміщення. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , являючись членом сім`ї позивача, без поважних причин не проживає у квартирі [ADDRESS] , понад чотирнадцять років, жодних домовленостей між позивачем - власником квартири та відповідачем щодо збереження за ним права на проживання в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача [PERSON] в розмірі 908, 00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved