overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

12.12.2016 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 26.09.1987 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2010 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про розгляд справи, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи, надав заяву, згідно якої позов визнав, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем судом відповідно до ст.174 ЦПК України не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 26.09.1987 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Палацом урочистих подій у м.Одесі, актовий запис №2108. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи проживає із матір'ю. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2010 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

12.12.2016 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. На обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 5500 кв.м. Вона вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив її в оформленні права на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Оскільки вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, просила суд визнати її право власності на вказане спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с - 9). [PERSON] являлася матір'ю позивачки, що підтверджується свідоцтвами про народження та про шлюб (а.с. 6, 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З довідки Балтської міської ради № 327 від 06.09.2016 року вбачається, що зазначений житловий будинок належав [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі за № 0053. Відповідно листа приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Смірнової Н.С. від 06.09.2016 року (а.с. 12) позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. Згідно ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як визначено у статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, прийняла спадщину, але не оформила її через відсутність правовстановлюючого документу, тому за позивачкою належить визнати право власності на спадкове майно у вигляді вищезазначеного житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

12.12.2016 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», [PERSON] в якому просила розірвати договір поруки № 174151 від 28.01.2008 укладений між нею та Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк». Свої вимоги мотивувала тим, що за зазначеним договором, вона є поручителем за зобов'язаннями [PERSON], який на час підписання договору був її чоловіком. Посилаючись на ст. 652 ЦК України, позивач зазначає, що обставини за яких було підписано договір поруки станом на день подачі позовної заяви змінилися: [PERSON] та [PERSON] розлучилися, позивач поручалася за виконання кредитних зобов'язань за особу з якою вела спільне господарство, з якою на даний момент не проживає протягом тривалого часу, на кредитні кошти було придбано транспортний засіб для сім'ї, проте користується ним одноособово, позивач сподівалась, що заборгованість можна буде погасити за рахунок придбаного транспортного засобу, який було передано в заставу, проте банк та [PERSON] не вживають заходів для звернення стягнення на заставне майно. Також позивач посилається на те, що виконання договору поруки порушить співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки вона буде позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору поруки. Крім того, її не було проінформовано про відступлення права вимоги за кредитним договором Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що обставини на які посилається позивач, як на підставу для розірвання договору поруки не є істотними, порушення співвідношення майнових інтересів сторін відсутні, а відступлення права вимоги відбулося згідно законодавства. Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Вислухавши пояснення сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

12.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що відповідач є батьком її двох малолітніх дітей, син [PERSON] народився 20 травня 2015 року. У звязку з народженням другої дитини вона не працює і потребує матеріальної допомоги, тому що батько дітей мешкає окремо і добровільно не надає матеріальну допомогу. Уточнивши в суді заявлені вимоги просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення сином трьох років, починаючи з 12.12.2016 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій не заперечує сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги уточнені в судовому засіданні, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею(ним) їхньої дитини. [PERSON] є батьком [PERSON], народившогося 20 травня 2015 року, матірю якого є [PERSON]. Відповідач свого батьківства не заперечує. Згоден сплачувати на користь позивачки аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку до досягнення сином [PERSON] Сергійтвичем, [INFO] трьох років, тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у вищезазначеному розмірі, починаючи з 12.12.2016 року до досягненням сином [PERSON], [INFO] трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Задовольнивши вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання, суд згідно зі ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

12.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення опіки. Свої вимоги мотивує тим, що вона є матірю [PERSON]. Остання перебуває на обліку у Львівському психоневрологічному диспансері з приводу хронічного психічного захворювання важкої розумової відсталості та є інвалідом І групи. Рішенням Галицького районного суду м. Львова [PERSON] визнано недієздатною та встановлено над нею опіку. Проте зазначеним рішенням не було визначено опікуна [PERSON]. Відповідно до подання Галицької районної адміністрації ЛМР від 07.12.2016 року просить суд встановити опіку над [PERSON], призначивши її опікуном [PERSON]. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву, надала пояснення аналогічні до неї. Просила задовольнити в повному обємі. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Галицької РА ЛМР - [PERSON] підтримав заяву. Просив задовольнити заяву. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.04.2005 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатною; встановлено над нею опіку. Поданням Галицької районної адміністрація ЛМР від 07.12.2016 року № 3109-268, яким вважає доцільним призначення [PERSON] опікуном над недієздатною донькою [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.60 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що перешкод у призначенні [PERSON] опікуном над недієздатною донькою [PERSON] у судовому засіданні не встановлено. Враховуючи наявність сімейних стосунків між [PERSON] та [PERSON], позитивний висновок органу опіки та піклування Галицької РА ЛМР про призначення опікуном, суд вважає, що вимоги про встановлення опіки підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат, у відповідності до ч. 7 ст. 235 ЦПК України, судом не вирішується.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

12.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.06.2018 р. позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 23 255,53 доларів США в рахунок стягнення заборгованості за договором позики від 11.01.2013 року та договором позики від 26.06.2013 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи позивачкою при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір відповідно до квитанції № 34 від 09.12.2016 р., (а.с. 5) у розмірі 6068,99 грн., проте, при постановленні рішення суду від 18.06.2018 р. судом не вирішено питання по розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

12.12.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення у вищевказаній цивільній справі, яким позов задоволено. 06.02.2017 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сікуцького О.А. надійшла апеляційна скарга на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2016 року та її направлено до Апеляційного суду м. Києва. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2017 року зазначену цивільну справу повернуто до Голосіївського районного суду м. Києва для дооформлення, з тих підстав, що ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2016 року не містять висновку щодо розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання з розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у справі не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається, з квитанції про сплату № 57588, позивачем за звернення до суду з відповідною позовною заявою сплачено судовий збір у розмір 551,20 грн. Водночас, як встановлено з рішення Голосіївського районного суду м. Києва 12.12.2016 року, при ухваленні рішення суду судом не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

12.12.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Із позову вбачається, що 16.06.2004 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у Горлівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №437. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з вересня 2014 року. Подальше збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивач просив розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 15). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

12.12.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: з 2010 року відповідач почав зловживати спиртними напоями, влаштовувати постійні скандали, чим ображав позивача та їх сина; шлюб носить формальний характер, хоча і проживають в одному будинку, фактично сімейні відносини припинені з 2013 року, втрачені почуття любові, поваги та довіри один до одного, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить її інтересам. Оскільки позивач добровільно розірвати шлюб не бажає, змушена була звернутися до суду. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи, виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) а.с. 9, однак за отриманням судової повістки, копії позову з додатками на пошту і в судове засідання не з'явився (а.с. 13, 14), причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, причин поважності неявки не убачається. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідача участі в розгляді справи. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 23 лютого 1992 року у виконкомі Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 09 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, носять формальний характер. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень проти позову не надав, до суду не з'явився, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

12.12.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: сімейне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на родину та побут, сварки та конфлікти призвели до втрати почуттів та бажання бути однією родиною; шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, проживають окремо та фактичні сімейні відносини припинені вже 2 місяці; подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим. Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, просив справу розглянути за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) а.с. 14, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки, копії позову з доданими до нього документами (а.с. 19), однак в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, поважності причин неявки не убачається, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідача участі в розгляді справи. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 23 лютого 2006 року в Петрівській сільській раді Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 01 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень проти позову не надала, до суду не з'явилась, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved