Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

10 жовтня 2013 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі. В позові зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, площею 62,9 кв.м., який розташований за адресою [ADDRESS]. За життя мати склала заповіт, яким заповідала по 1/2 частці житлового будинку їй та відповідачці. 08 вересня 2006 року вона та відповідачка отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які зареєстровані в реєстрі № 184 та № 191. 08 листопада 2006 року право власності на нерухоме майно зареєстроване в Березнегуватській філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації. Земельна ділянка під зазначеним житловим будинком площею 0,1038 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить їй та відповідачці на праві спільної сумісної власності. Звернення щодо укладення угоди про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, відповідачка ігнорувала та ніяких дій, які б свідчили про її намір укласти відповідний договір не приймала. До даного часу між ними немає домовленості щодо поділу в натурі спільної власності. З цієї причини вона і звернулася до суду. Протягом розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги, просила, крім іншого, визначити, що її частка в праві власності на земельну ділянку по [ADDRESS] є 1/2 та просила визнати за нею право власності на неї. Ухвалами Березнегуватського районного суду від 13 грудня 2013 року позовні вимоги позивачки про поділ житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] в натурі залишено без розгляду та до участі в справі в якості співвідповідача залучено Березнегуватську селищну раду Миколаївської області. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона та відповідачка є співвласниками, по 1/2 кожна, житлового будинку по [ADDRESS], який вони успадкували після смерті матері. Згодом вони приватизували земельну ділянку, яка була виділена їм для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку. Однак земельну ділянку Березнегуватська селищна рада передала їм не у спільну часткову власність, а у спільну сумісну. На даний час вона бажає розділити з відповідачкою земельну ділянку по 1/2 кожній, однак вона не бажає цього робити в добровільному порядку. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнала в повному обсязі, не заперечувала, що частка позивачки у спільному майні є 1/2 та не заперечувала проти визнання на неї права власності за нею. Представник співвідповідача в судовому засіданні проти позовних вимог позивачки у відношенні селищної ради заперечувала, пояснила, що при приватизації землі під будинком позивачка та відповідачка звернулися із заявою про передачу їм земельної ділянки саме у спільну сумісну власність, тому державний акт на землю видано на спільну сумісну власність, а до поділу землі на частки селищна рада немає нікого відношення. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі суд дійшов до наступного. Позивачці та відповідачці на праві спільної часткової власності, по 1/2 частині кожній, належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS], про що свідчать копії свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори 08 вересня 2006 року, копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Березнегуватською філією Миколаївського МБТІ 08 листопада 2006 року та копія довідки Миколаївського МБТІ від 30 серпня 2013 року (а.с.9-12). Крім того, позивачці та відповідачці на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 0,1038 гектара для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку господарських будівель і споруд, яка знаходиться за вищевказаною адресою, вартістю 73 957,5 грн., що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 150627, виданого Березнегуватською селищною радою Миколаївської області 25 серпня 2010 року, кадастровий № 4821155100:01:021: 0097, зі списком співвласників та витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку (а.с.13,19-20). На даний час позивачка бажає поділити земельну ділянку з визначенням її частки, однак відповідачка укласти відповідний договір відмовляється. Про зазначене свідчать неодноразові звернення позивачки (а.с.35-37). Відповідно до вимог ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, при цьому вважається, що частки співвласників є рівними. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Аналогічні вимоги встановлені і ч.ч.4 та 5 ст.89 Земельного кодексу України. Крім того ч.3 ст.152 зазначеного Кодексу передбачає, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання права. З огляду на викладене, враховуючи, що житловий будинок по [ADDRESS] належить позивачці та відповідачці на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині кожній), земельна ділянка для його обслуговування належить їм на праві спільної сумісної власності, відповідачка на вимогу позивачки в добровільному порядку відмовляється укласти з нею договір про поділ зазначеної земельної ділянки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки до відповідачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню Вимоги позивачки до Березнегуватської селищної ради задоволенню не підлягають, оскільки співвідповідачем права позивачки порушені не були та поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності, проводиться лише між його співвласниками. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по відшкодуванню позивачці витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved