overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 07.12.2013 року відділом державної РАЦС Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 811, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачкою припинились влітку 2015 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, також просив справу слухати без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідачки. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила та не надала заяви про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2013 року. Шлюбні відносини подружжя припинились влітку 2015 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], мотивуючи тим, що на підставі рішення Заводської районної ради народних депутатів № 256 від 16.08.1991 року про оформлення самовільно збудованих житлових будинків був оформлений самовільно збудований житловий будинок та господарські споруди, а також затверджені акти введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, яке було завірене у встановленому законом порядку. На підставі чого, 23.09.1991 року Заводською районною радою народних депутатів м. Миколаєва йому було видано свідоцтво на право приватної власності на житловий будинок і в користування була виділена земельна ділянка площею 76 кв.м. для обслуговування житлового будинку, яким він безпосередньо володіє з 1991 року по теперішній час. На даний час виникла необхідність зареєструвати даний житловий будинок у реєстрі прав на нерухоме майно. Він звернувся до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції з відповідною заявою, але йому було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, також просила справу слухати без її участі. Представник відповідача Статкевська І.С. в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов визнала та просила справу слухати без її участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] інвалідний хутір на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Заводської районної ради народних депутатів № 256 від 16.08.1991 року. Данна обставина встановлена під час огляду інвентарної справи № 21846 від 07.05.1991 року. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач вказує, що оригінал свідоцтва про право приватної власності ним втрачено, тому просить визнати за ним право власності на житловий будинок. Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності та розподіл спільного майна подружжя, вказуючи, що 25 жовтня 1992 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS]. Просив визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю його та [PERSON]; в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнати за ним право спільної власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. 02.09.2016 року позивач надав суду заяву про зміну предмету позову в якому просив: визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення та доводи позивача суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.10.1992 року. На підставі рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19.11.2015 року по цивільній справі № 698/926/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 65263998 від 08.08.2016 року квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON]. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання свого батьківства відносно дитини [PERSON], який народився 22.10.2015 року у [PERSON], свої вимоги мотивував тим, що вони з матірю дитини тривалий час проживали однією сім'єю як подружжя, дитина зачата від спільного їх проживання, кровне споріднення між [PERSON], який записаний батьком дитини і дитиною відсутнє; [PERSON] записаний батьком дитини так як на час її народження він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, письмово вимоги позову підтримав, справу просив розглядати без нього (а.с. 14). [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, просили справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. а.с. 15,17). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких міркувань. Встановлено, що з листопада 2014 року по теперішній час [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім'єю. 22.10.2015 року у [PERSON] народився син [PERSON], до запису про народження дитини записано відомості про батька [PERSON]. [PERSON] визнає своє батьківство по відношенню до дитини [PERSON], який народився 22.10.2015 року у [PERSON], надає утримання дитині та приймає участь у її вихованні. За змістом ч.1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка позов , якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно ч.2 ст. 128 СК України визначається, що підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. За встановлених обставин необхідно визнати, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], який народився 22.10.2015 року у [PERSON] та виключити із запису акту про народження дитини відомості про батьківство [PERSON], оскільки дитина зачата під час проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім'єю як подружжя, [PERSON] визнає своє батьківство щодо дитини, надає їй утримання та виховує, що засвідчує походження дитини від [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 12.07.2014 року Міським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 593, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, також просив справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про відкладення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2014 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання сина - [PERSON], [INFO], до повноліття дитини на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 27.12.2002 року, який 16.11.2015 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області було розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] не надає, тому вона вимушена звертатися до суду про стягнення аліментів в судовому порядку. Просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 27.12.2002 року, шлюб між сторонами було розірвано 16.11.2015 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоров'я, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. Оскільки [PERSON] ухиляється від цього обов'язку, аліменти стягуються судом в примусовому порядку. Аліменти згідно вимог закону стягуються з дня звернення. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.05.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 87. Свої вимоги мотивує тим, що 21.05.2010 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], доньку Поліну, [INFO] та доньку Злату, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливає на виховання їхніх дітей. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сімю наміру не має, просить суд його розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі, залишити їй прізвище - Антонова. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке не підтримує шлюбних відносин, наданий судом строк для примирення не мав позитивних наслідків, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки від усіх видів заробітку. В обґрунтування позову зазначила, що 08.10.2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду із зазначеними вимогами. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від сумісного шлюбу позивач з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], батьком дитини у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с.6). Згідно наданої довідки, дитина проживає разом з позивачем (а.с. 8). Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO]. Суд враховуючи, що відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки від доходу. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

11.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням третя особа Зміївський РС ГУ ДМС України в Харківській області. 04.03.2016 року [PERSON] звернулася з уточненим позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та встановлення юридичного факту, третя особа Зміївський РС ГУ ДМС України в Харківській області. 08.04.2016 року по справі було ухвалено рішення та проголошено його вступну та резолютивну частину, однак, судом не було вирішено питання про сплату судового збору. Крім того, у вступній частині допущено описку та не вказано представника позивача адвоката [PERSON] Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та їх присутність не є обов'язковою в судовому засіданні, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін не здійснюючи фіксування судового процесу. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102 грн. 40 коп., а також зазначити у вступній частині рішення відомості про представника позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

11.01.2016 року в суд надійшла позовна заява [PERSON], яка просить розірвати шлюб з відповідачем по справі [PERSON], що був зареєстований 06 червня 1980 році в Дроздовицькій сільській раді Старосамбірського району з тих підстав, що вони не проживають разом з липня 2010 року, сім'я розпалася остаточно. В обгрунтування позовних вимог покликається також на те, що сторони зареєстрували шлюб у Дроздовицькій сільській раді 06.06.1980 році. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який в даний час має свою сім'ю і проживає окремо. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що з відповідачем протягом останніх 11-ти років не склалося, починаючи з 2004 року чоловік практично не проживає з нею бо має іншу сім'ю,фактично в липні 2010 році остаточно припинили спільне проживання, з цього часу проживають окремо. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги. Просить шлюб розірвати. В суді позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що припинили спільне проживання в липні 2010 року, оскільки посварилися і він перейшов жити в інше місце, давно сім'я розпалася, настоює на розлученні, оскільки з відповідачем припинили та не поновляли спільне проживання з 2010 року з цього часу не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно припинили спільне проживання більше 10-ти років назад, тепер проживає в с.В. Синьовидне Сколівського району. Просить шлюб розірвати. Поясненнями позивача, дослідженими доказами доведено, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення. Судовим розглядом даної справи доведено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і має для них істотне значення, так як вправі облаштувати своє сімейне життя. Сторони остаточно припинили спільне проживання в 2010 році за весь цей час не прийняли заходів для збереження шлюбу, настоюють на розлученні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

11.01.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

11.01.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

11.01.2016 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області 17.серпня 1999 року, актовий запис № 35. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав та пояснив, що з відповідачем вони протягом 8 років не підтримують шлюбних стосунків, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна та про місце проживання дитини немає. Відповідачка в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам

Outcome: approved