Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

10 березня 2020 року до Обухівського районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування заявленого позову зазначила, що 08 січня 2003 року позивач уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина - [PERSON] [INFO] . Під час шлюбу вони з відповідачем проживали за його адресою реєстрації. Спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та постійні сварки, вони втратили почуття поваги один до одного, та зрештою повністю перестали спілкуватись. Позивач не бажає зберігати в подальшому їхній шлюб. З січня 2020 року позивач переїхала жити до свого місця реєстрації, так фактично шлюбні відносини між ними припинені, з того ж часу не ведуть спільного сімейного господарства. Примирення між сторонами не можливе, питання утримання дітей між сторонами на даний час вирішено. Спору щодо майна не мають. 09.04.2020 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 січня 2003 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області від 21.05.2004 року №1.( а.с. 8) Від шлюбу сторони мають дитину: сина - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 7). Із позову та заяви позивача, поданих на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання між ними є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи заяву відповідача її прізвище слід залишити без змін. Враховуючи заяву позивача судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved