Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

11 червня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської Ради, Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті Ради міста Кривого Рогу про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що 20 липня 2012 року виконавчим комітетом Биківської селищної ради Романівського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, який на підставі рішення Романівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2014 року було розірвано. Від шлюбу вона з відповідачем мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 26 червня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу). Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю за місцем її мешкання. З моменту народження син [PERSON] , постійно проживав із нею. Відповідач [PERSON] , може негативно впливати на дитину, її виховання, оскільки починаючи з самого народження дитини та до теперішнього часу відповідач жодним чином не цікавився дитиною, її вихованням, станом здоров`я. Крім того, відповідач не має достатнього рівня доходу для забезпечення дитини, офіційно не працевлаштований, не має власного житла для проживання. Відповідач не разу не бачив свого сина та навіть не мав такого наміру та бажання. Тому позивачка просила суд ухвалити рішення яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON] . Позивачка [PERSON] , у судове засідання не з`явились, через канцелярію надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Також 10 вересня 2019 року відповідач надав суду письмові пояснення у яких позовні вимоги не визнав, та суду зазначив, що він не ухиляється від виховання свого сина. Та має бажання приймати участь у його вихованні, спілкуватись із сином та забезпечувати усім необхідним. Однак позивачка [PERSON] , чинить йому перешкоди в спілкуванні з сином, тому він має намір в подальшому вирішити це питання в правовому полі. Крім того зазначив, що він регулярно сплачує аліменти на утримання сина. Але через те, що він мешкає у іншому місті, він фізично не має можливості приймати участь у вихованні сина. Представники третіх осіб до суду не з`явились, надавши заяви у яких просили суд розглядати справу у їх відсутність. Судом встановлено, що 20 липня 2012 року виконавчим комітетом Биківської селищної ради Романівського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між відповідачем [PERSON] , та позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), який на підставі рішення Романівського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2014 року (справа № 290/207/14-ц) було розірвано. Від шлюбу позивачка та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії [NUMBER] , виданим 18 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Прутівської сільської ради Романівського району Житомирської області. Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 26 червня 2013 року з відповідача [PERSON] , стягнуто з на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа № 212/4062/17) від 26 лютого 2018 року, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її мешкання за адресою: [ADDRESS] . Актом обстеження умов проживання дитини від 22 травня 2019 року, зазначено, що комісією був зроблений висновок про створені позивачкою належних умов для проживання та розвитку дитини; Психологічним висновком про психоемоційний стан дитини - [PERSON] , встановлено, що хлопчик зовсім не знає свого батька, його вихованням займається вітчим, якого дитина вважає своїм батьком. В довідці від 07 травня 2019 року № 17, виданої директором ДНЗ «Колібрі» встановлено, що вихованням дитини займається мати. Під час відвідування садочка батько жодного разу не був присутній поруч з дитиною. [PERSON] , відповідно до довідки з лікарні від 10 травня 2019 року, жодного разу на прийомі з дитиною не був. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 10 травня 2019 року станом на 18 лютого 2019 року, відповідач [PERSON] , має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 29380 гривень 94 копійки. Позивачка в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалась на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, зокрема не сплачує аліменти на утримання сина, в результаті чого утворилась, заборгованість. Однак позивачем в спростування зазначеного факту надано копію банківської квитанції про перерахування на рахунок позивачки грошових коштів в розмірі 54299 гривень 00 копійок. Також суд приймає до уваги заперечення відповідача с того приводу, що йому складно приймати участь у вихованні сина, так як він мешкає окремо в іншому місті яке знаходиться на значній відстані від сина, що підтверджується довідкою про склад сім`ї позивачки, витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача. А також рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа № 212/4062/17) від 26 лютого 2018 року, яким визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її мешкання за адресою: [ADDRESS] . Також суд критично оцінює наданий, висновок орагну опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської Ради Київської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. З тих підстав, що вихованням дитини займається матір, батька дитина ніколи не бачила. І те, що представнику комісії органу опіки і піклування відповідач в телефонному режимі зазначив про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Також суд не приймає в якості належного доказу вищезазначених обставин висновок органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті Ради, що до позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] .. З тих підстав, що вищезазначений висновок не містить обґрунтування доцільності або недоцільності позбавлення відповідача, батьківських прав. А містить в собі лише посилання на те, що представники органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті Ради не мають змоги обстежити, умови проживання відповідача, зібрати характеризуючи данні, та інші матеріали. В судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Заперечуючи проти позову, [PERSON] посилався на те, що позивачка не надала доказів того, що він умисно ухилявся від своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки. Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суди не врахували, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведена; належних та допустимих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, позивачкою не надано, а тому правових підстав для позбавлення батьківських прав не має. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні висновки містяться в Постанові Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2018 року справа № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного, ст. 164 -167 СК України,

Outcome: dismissed