Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

10.12.2015 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON], про стягнення аліментів та коштів на утримання,в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь та на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно та до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, посилаючись на те, що на її утриманні знаходяться малолітній син, а відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітнього сина між ними не досягнуто, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та одночасно повідомила, що вона немає заперечень проти стягнення з [PERSON] на її користь та на її утримання аліментів до досягнення малолітнім сином [PERSON] трирічного віку в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, просить позов задовольнити за викладеними в уточненій позовній заяві підставами. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. В судове третя особа на стороні відповідача: [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу у її відсутність, проти уточнених позовних вимог [PERSON] заперечує, посилаючись на те, що їй достовірно відомо, що сторони по справі позивач та відповідач - проживають разом. Позовні вимоги просить вирішити на розсуд суду та розглянути справу без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 \~ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 лютого 2014 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за актовим записом № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.4). Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29.08.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всього його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на утримання [PERSON] у розмірі ? частини всього його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Вказане рішення суду набрало законної сили - 08.09.2011 року, копія якого міститься в матеріалах справи. На теперішній час відповідач [PERSON] працює підземним гірничим робітником у ПрАТ «ЗЗРК», має постійне джерело прибутку та регулярний дохід, що підтверджується довідкою про його заробітну плату №142 від 22.01.2016 року, загальний розмір якої за останні шість місяців, за період з 01.07.2015 року по 01.01.2016 року склав - 51059,55 грн., проте належним чином малолітнього сина [PERSON] відповідач не утримує, хоча має таку можливість (а.с.32). Малолітній [PERSON] зареєстрований та фактично мешкає з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області за № 3449 від 09.12.2015 року, та відповідачем не оспорюється (а.с.9). Відповідно до вимог ч.ч.2,4 ст.84 Сімейного кодексу України (далі-СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тож право на утримання дружина має незалежно від того, чи проживає вона разом з чоловіком і чи погоджується він на добровільне надання матеріальної допомоги. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний дохід, частину якого отримує в натурі, а також при наявності інших обставин, які мають суттєве значення, суд за заявою платника чи отримувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Статтею 128 КЗпП України зазначено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до положень ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» стипендії та інших доходів боржник, розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків. Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Положення цієї статті застосовуються також у разі звернення стягнення на належні боржникові стипендію та інші доходи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, розміру його щомісячних доходів, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні малолітнього сина, на теперішній час позивачка [PERSON] не працює, постійного та регулярний заробітку не має та у неї відсутнє самостійне джерело існування, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], який не досяг трирічного віку. Крім того, заявлені позивачкою [PERSON] та в подальшому уточнені позовні вимоги відповідачем [PERSON] визнані у повному обсязі, тому відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, а також враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працює, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, достатню заробітну плату, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, на теперішній час за рішенням суду сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, тому суд вважає, що з урахуванням його матеріального та сімейного стану відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, а саме: в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] повноліття, оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина та утримання дружини не надає, хоча має таку фінансову можливість, домовленості щодо порядку утримання малолітнього сина сторони не дійшли, угоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка [PERSON] опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітнього сина та забезпечувати йому належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] у визначеному позивачкою розмірі суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, що буде відповідати об'єктивним можливостям відповідача [PERSON] та забезпечить мінімальні потреби дитини. Разом з тим, заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її користь та на її утримання до досягнення малолітнім [PERSON], [INFO] трирічного віку, підлягають задоволенню частково, оскільки позовні вимоги в цій частині суд вважає надто завищеними та, враховуючи матеріальне становище відповідача [PERSON], який на теперішній час офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку та, крім того, на даний час за рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29.08.2011 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до досягнення малолітнім [PERSON], [INFO] трирічного віку. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] уточнені позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, та вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати предявлення позову до суду і до досягнення малолітнім сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до 22.03.2017 року. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого станом на 10.12.2015 року становить 487,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial