Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

12.06.2017 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05.03.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Верхньотерснянської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 01. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Далі в позові зазначила, що з 22 квітня 2017 року вона припинила ведення спільного господарства з відповідачем, подружніх стосунків не підтримує, дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обовязку щодо утримання дитини. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку не досягнуто, стан здоровя та матеріальне становище дозволяють відповідачу утримувати свою неповнолітню дочку [PERSON]. Відповідач працює в Гуляйпільському ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області. Має постійну заробітну плату, тому відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, аліменти можуть нараховуватися у частці від його заробітку (доходу). Інших дітей відповідач не має, стягнення по виконавчим документам з нього не проводиться. Прохає стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити (а. с. 15). Відповідач в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначив, що має задовільний стан здоровя, працює в ТОВ «Основа-Агро» водієм (а. с. 12). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 05 березня 2004 року та зареєстровано виконавчим комітетом Верхньотерснянської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії I-ЖС № 098000 від 05 березня 2004 року (а. с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 125272, виданим виконавчим комітетом Верхньотерснянської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 26.04.2004 року, актовий запис № 03 (а.с.4). Згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Зазначене рішення набрало законної сили 25 квітня 2017 року (а.с.6). Відомостей про працевлаштування позивача суду не надано. Відповідач працює в Гуляйпільському відділенні поліції Пологівського відділу поліції Головного управління національної поліції України в Запорізькій області, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Стан здоровя відповідача є задовільним, на його утриманні інші непрацездатні особи не перебувають, інших аліментних стягнень немає, так як ним таких обставин не зазначено в його письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В зазначеному випадку визнання відповідачем [PERSON] позову не порушує права інших осіб та не суперечить закону. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позові позивач зазначила, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але суд звертає увагу на те, що вказані зміни внесені до ч. 2 ст. 182 СК України Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, набирають законної сили 08.07.2017 року. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне положення дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність інших аліментних стягнень та дітей, що слідує з пояснень сторін в судовому засіданні. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів, те що як дитина так і відповідач мають задовільний стан здоровя, останній працевлаштований, інших аліментних стягнень не має, що слідує з тексту позовної заяви та з письмових заяв сторін, а також те, що мати дитини також повинна надавати допомогу дитині. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивачка звернулася до суду із позовною заявою 12.06.2017 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання малолітньої дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Разом з тим, згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснює сторонам, що позивачка та\~відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.\~\~ Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved