Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

11.03.2019р.\~ [PERSON] \~звернувся \~до Жовтневого\~ районного\~ суду\~м.\~Дніпропетровська із\~позовом \~до [PERSON] \~ про\~ зміну\~ розміру\~ аліментів\~ і\~ способу\~ їх\~ стягнення (а.с. № 2 - 4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 13.03.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін на підставі ч.3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 18). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 13.06.2009р. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2014р. шлюб розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2014р. з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. На той час позивач офіційно не працював, але аліменти були стягнуті у процентному вигляді. [PERSON] 2015р. він сплачував аліменти добровільно, відповідачка не зверталася до виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду. У вересні 2015р. відповідачка пред`явила до Жовтневого ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий лист, виданий судом 11.09.2015р. Постановою державного виконавця від 18.09.2015р. відкрито виконавче провадження, з позивача стягуються аліменти в розмірі ј частки із середнього розміру заробітної плати в регіоні, оскільки він офіційно не працевлаштований. Соборним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області нарахована заборгованість по сплаті аліментів, виходячи з розміру середнього заробітку по регіону в сумі 1 998 грн.75коп. 06.03.2015р. позивач уклав шлюб з [PERSON] , від якого народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] і син [PERSON] , [INFO] . Дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує державну допомогу у розмірі 860 грн. щомісяця. Позивач офіційно не працевлаштований, має нестабільний тимчасовий дохід. Враховуючи ці обставини, посилаючись на норми ст.ст. 181, 182, 184, 192 СК України, просив змінити розмір та спосіб стягнення аліментів шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яка дорівнює 1 013 грн.50коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] 16.05.2019р. надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. № 31). Відповідачка [PERSON] також 16.05.2019р. надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки станом на травень 2019р. заборгованість позивача по сплаті аліментів становить 72 274 грн.24коп. Вона отримує мінімальну заробітну плату, а дитина навчається в школі, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат. Тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглядати без її участі (а.с. № 36). Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, то на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін і без фіксування процесу технічними засобами та винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених главою 10 розділу III ЦПК України. Суд, вивчивши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами ст.89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2014р. по справі № 201/13307/14-с (під головуванням судді Браги А.В.) з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення донькою повноліття (а.с. № 8, 9). На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач посилався на те, що він 06.03.2015р. одружився з [PERSON] (а.с. № 9), від якого народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] і син [PERSON] , [INFO] (а.с. № 10, 11). Дружина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує державну допомогу у розмірі 860 грн. щомісяця, що вбачається з довідки УПСЗН № 521/10-43 від 25.02.2019р. (а.с. № 13). Постановою державного виконавця Соборного (раніше Жовтневого) ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18.09.2015р. відкрито виконавче провадження (а.с. № 14). З наданого відповідачкою розрахунку державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області видно, що станом на березень 2019р. позивач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 72 274 грн.24коп. (а.с. № 37-36). Відповідно до\~п.\~17\~Постанови \~Пленуму \~ВСУ «Про\~застосування \~судами \~окремих \~норм СК\~України \~при \~розгляді \~справ \~щодо \~батьківства,\~материнства \~та \~стягнення \~аліментів» \~ від\~15.05.2006р.\~№ 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014р. у справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому,\~суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може \~вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує ряд обставин: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 цієї норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. За правилами ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що у зв`язку із одруженням і народженням двох дітей у позивача дійсно змінився сімейний стан позивача, у зв`язку з чим є формальні підстави для зменшення розміру аліментів, стягнутих рішенням суду. Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що за правилами ч. 2 ст. 184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі відбувається лише за заявою їх одержувача або ж за домовленістю між батьками. Зі змісту ст.ст. 181, 184 СК України вбачається, що право\~ обирати\~спосіб стягнення\~аліментів (в\~твердій \~грошовій \~формі,\~чи в\~частці від\~доходів)\~належить виключно\~тому з\~батьків,\~ з\~ ким\~ проживає\~дитина,\~тобто \~ [PERSON] і не залежить від наявності у платника аліментів нерегулярних чи мінливих доходів. Як було встановлено судом під час розгляду справи № 201/13307/14-ц про стягнення аліментів, у 2014 році донька [PERSON] проживала разом з матір`ю. Із заяви останньої видно, що донька продовжує з нею проживати, знаходиться на її утриманні. Означеного [PERSON] не спростовано. Суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, а від [PERSON] не надходила заява про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, навпаки, вона заперечувала проти такого визначення. За таких\~обставин,\~вимоги позивача\~ [PERSON] \~про зміну\~розміру аліментів\~(їх\~зменшення)\~і \~способу \~їх \~стягнення на тверду грошову суму не можуть бути задоволені, оскільки право на таку зміну належить виключно [PERSON] , отже в задоволенні позову слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, а у задоволені його вимог відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн.40коп. (за ставками 2019р.) відносяться на рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed