overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

11 січня 2019 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача сином та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, а також на те, що їй відмовлено у видачі судового наказу за вказаною вимогою, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є сином позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 5) та довідкою про склад сім'ї позивачки (а. с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

11 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів . Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 16 серпня 2008 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно довідки Сарівської сільської ради від 12.10.2018 року [PERSON] проживає з матірю за адресою с.Сари, вул.Корзуна,26 . Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а саме батька, який живе окремо, є однією з форм його участі в утриманні дітей, тому з відповідача слід стягти аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

11 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Гадяцької міської ради про визнання права власності, вказуючи, що рішенням Гадяцької міської ради від 19 травня 2006 року № 137-19 було надано дозвіл на будівництво гаража з погребом по вул.О.Кобилянської, 51-б в м. Гадяч. Всі зобовязання, передбачені даним рішенням, позивач виконала і в 2006 році гараж був збудований. Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради №169-5 від 27.06.2008 року гаражу було присвоєно поштову адресу: м.Гадяч, вул.О.Кобилянської, 51-б гараж. Збудований гараж знаходиться на приватизованій позивачем земельній ділянці. На даний час встановлено, що даний обєкт будівництва збудований самочинно і не може бути прийнятий в експлуатацію до визнання права власності на самочинне будівництво. 15 січня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що рішенням Гадяцької міської ради № 137-19 від 19 травня 2006 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаража по вул. О.Кобилянської, 51-б в м. Гадяч. 27 червня 2008 року рішенням Гадяцької міської ради № 169-5 присвоєно поштову адресу гаражу [PERSON] м. Гадяч, вул. О.Кобилянської, 51-б, гараж № 2. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0034 га, розташованої в м. Гадяч по вул.О.Кобилянської, 51-б, гараж № 2. Відповідно даних\~технічного паспорту\~гараж \~№ 2\~по вул.\~О.Кобилянської,\~51-б в м. Гадяч вартість гаражу становить 7653 грн. та зроблено відмітку про самовільну забудову гаража №2. Відповідно ч.1,ч. 3 та ч.5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~[PERSON]\~підлягає задоволенню,\~так як\~самочинно збудований\~гараж №2\~по вул.\~О.Кобилянської,\~51-б\~в м.\~Гадяч придатний до подальшої експлуатації і не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

11 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 листопада 2014 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Вказувала, що подружнє життя не склалось, через несумісність характерів, як наслідок втратили почуття прихильності один до одного, не підтримують спільних інтересів. Як подружжя разом не проживають вже досить тривалий час. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заву про слухання справи в підготовчому судовому засіданні без його участі, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 08\~листопада 2014\~року зареєстровано\~шлюб виконавчим\~комітетом Понінківської\~селищної ради\~Полонського району\~Хмельницької області,\~актовий запис\~№24,\~від якого\~мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та втрату почуттів один до одного, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

11 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 26 жовтня 2013 року. В обґрунтування своїх вимог вказує, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, мешкають окремо один від одного з серпня 2018 року. Вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], тому позбавлені можливості розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. У разі розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Копій». Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнав, просив про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням вимог ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та вимог ч.3 ст. 200, 206, 207 ЦПК у звязку із визнанням позову відповідачем, можливим прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст.\~21,\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 26 жовтня 2013 року (а.с. 8). Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Некульча» на «Копій». Проте, як вказує позивач у своїй позовній заяві, вони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо один від одного та не бажають відновлення шлюбних відносин, що також слідує із заяви відповідача. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7) На час розгляду справи про спір стосовно поділу майна чи місця проживання дитини сторонами не заявлено. З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що сторони підтвердили ту обставину, що в даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем, задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

11 січня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 30 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, також зазначила, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], шлюбно-сімейні відносини припинили з травня 2018 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.22). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 337, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER] (а.с.10). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.10). Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили з травня 2018року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

11 січня 2019 року позивач звернулася до суду до відповідача позовну заяву про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 29 вересня 2015 року, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. З грудня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

11 січня 2019 року позивач звернулася до суду до відповідача позовну заяву про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. \~ \~ \~ \~Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 16 листопада 2012 року, від якого мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони більше року проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивачем було сплачено при подачі позову судовий збір у розмірі 705 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

11 січня 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 12.10.1996 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено з грудня 2018 року, з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причина розпаду сімї полягає у неприязних стосунках між подружжям, відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати, залишивши їй прізвище «Моспан». Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя від 12 жовтня 1996 року, актовий запис № 506. У шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. На сьогодення неповнолітня [PERSON] проживає спільно із позивачем, про наявність спору щодо визначення місця проживання дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання предявленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам обох сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

11 січня 2019 року Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» звернулося до [PERSON] про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, в якому просить стягнути з [PERSON] суму матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 11 557 грн. 14 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що між КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» та [PERSON] , [INFO] , укладено кредитний договір № 12252С від 31 січня 2017 року, згідно якого [PERSON] отримав у тимчасове користування грошові кошти з дотриманням вимог їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у розмірі 7 500 грн. 00 коп. строком на 24 місяці, з 31 січня 2014 року по 31 січня 2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних. Перерахування визначеної кредитним договором № 12252С від 31 січня 2014 року суми грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення № 29021 від 31 січня 2014 року з відміткою банку про проведення платежу. Між ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» укладено договір добровільного страхування кредитів № 04 від 14 квітня 2014 року. Відповідно із додатком № 1 до Договору добровільного страхування кредитів № 04 від 14 квітня 2014 року кредитний договір № 12252С від 31 січня 2014 року укладений між КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» та [PERSON] , [INFO] , віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 18 712 грн. 50 коп.

Outcome: approved