Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

10 червня 2014 р. позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, вказавши наступне. 01 листопада 1991 р. на підставі рішення виконкому Куп'янської районної ради № 357 від 15 жовтня 1991 р. позивачці [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок, розташований по [ADDRESS], яке було зареєстровано у відповідності з діючим на той час Цивільним Кодексом УРСР в виконкомі сільської Ради та Куп'янському бюро технічної інвентаризації. Право власності на даний жилий будинок було оформлено на ім'я позивачки як на голову колгоспного двору. На час видачі зазначеного свідоцтва, вони були зареєстровані та проживали у вказаному жилому будинку. До 15 квітня 1991 р. даний будинок відносився до колгоспного двору, а тому він належав в рівних долях всім членам колгоспного двору. Спору стосовно часток у позивачів не має. У травні 2014 р. вони звернулися до Куп'янської державної нотаріальної контори для укладення договору купівлі-продажу вказаного жилого будинку, але нотаріус в усній консультації роз'яснив, що вчинення нотаріальної дії неможливе, бо з набуттям у 1991 р. чинності Закону УРСР «Про власність» така форма, як власність колгоспного двору перестала існувати, в зв'язку з чим власність колгоспного двору, яка належала всім членам цього двору повинна була оформлена як спільна сумісна власність або спільна часткова власність. Нотаріус при вчиненні правочину не може визначати чи є співвласники жилого будинку, а також не може визначати правовий статус жилого будинку та форму власності на нього, у зв'язку з чим вони вимушені звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надавши письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність. Представник позивачів - адвокат [PERSON] в судове засідання також не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без фіксації технічними засобами. Представник відповідача Територіальної громади в особі Сеньківської сільської ради в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Представник 3-ї особи: Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції в судове засідання також не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню. Судом встановленні такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, розташований по [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконкому Куп'янської районної Ради народних депутатів № 357 від 15 жовтня 1991 р. у зв'язку з оформленням права особистої власності на жилий будинок, він належить колгоспному двору, головою якого зазначена позивачка (а.с. 5). З довідки № 273, виданої виконкомом Сеньківської сільської ради 27 травня 2014 р. вбачається, що у вищевказаному будинку, головою домогосподарства якого є [PERSON], крім неї, станом на 01 липня 1990 р. та на 15 квітня 1991 р. був зареєстрований син [PERSON] (а.с. 9) Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого 29 травня 2014 р. КП «Куп'янське БТІ» по інвентаризаційній справі № 249, позивачка значиться як замовник технічної інвентаризації (а.с. 6-8). Згідно довідки, виданої КП «Куп'янське БТІ» 02 червня 2014 р., станом на 30 грудня 2012 р. власником вказаного житлового будинку в БТІ зареєстрована позивачка, тип двору зазначений як колгоспний, а його інвентаризаційна вартість станом на 29 травня 2014 р. становила 39 883,00 грн. (а.с. 10) З набуттям у 1991 р. чинності Закону УРСР «Про власність» така форма, як власність колгоспного двору перестала існувати, у зв'язку з чим власність колгоспного двору, яка належала всім членам колгоспного двору повинна була оформлена як спільна сумісна власність або спільна часткова власність. Відповідно до правил застосування Закону УРСР «Про власність», Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 р. щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і вважається, що частки співвласників є рівними. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених позивачами. Таким чином суд вважає, що позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі, та визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності на зазначений жилий будинок, видане на ім'я позивачки, скасувати державну реєстрацію вказаного будинку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а також визнати за позивачами по ? частині за кожним на жилий будинок.

Outcome: approved