Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

10 січня 2019 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05 червня 1999р. Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради, м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №569. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], 03.01.2007р.н. та [PERSON]»я Миколаївна, 27.05.2003р.н. Разом з тим, подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різні погляди на життя. У звязку із цим, з червня 2018 року вони не підтримують шлюбних відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Оскільки вже тривалий час кожен із них живе своїм життям, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У звязку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. Справа слухалась у відсутність сторін, які у підготовче судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Від представника позивачки [PERSON] адвоката [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі її довірительки. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Враховуючи те, що у підготовче судове засідання учасники справи не зявилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05 червня 1999р. Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради, м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №569 (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON]»я Миколаївна, [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різні погляди на життя. З червня 2018 року вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім'ю, суд вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати.

Outcome: approved