Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~12.02.2019р. [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, пояснюючи свої вимоги наступним: \~ \~ \~ \~З 1996р. по 2018р. він та [PERSON] перебували в шлюбі, є батьками двох дітей: сина [PERSON], 6ю.04.1998 р.н., та сина [PERSON], [INFO] Діти проживають разом із матірю [PERSON], на користь якої рішеннями Словянського міськрайонного суду були стягнуті з нього аліменти: 30.11.2018р. на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини усіх видів його доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2018р. та до повноліття дитини 05.04.2029р., та 13.12.2018р. на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу, починаючи з 21.11.2018р. і до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Після винесення другого судового рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, фактично змінився його матеріальний стан, оскільки за двома судовими рішеннями він зобовязаний сплачувати аліменти у розмірі 5/12 частин свого заробітку. Зазначає також, що він має непрацездатного батька похилого віку [PERSON], [INFO], який мешкає окремо від нього у с. Нова Миколаївка Барвінковського району Харківської області, він щотижня приїздить до батька, надає йому допомогу, піклується про стан його здоровя та умови життя, щонайменше витрачає на батька щомісяця 2000 грн. Його заробіток в середньому щомісяця складає 6324,60 грн. При сплаті аліментів по двум виконавчим листам та здійснення витрат на батька, сума, яка залишається на його прожиття становить 1689,77 грн. (6324,60 41,66%7-2000). Ця скма є меншою ніж прожитковий мінімум для працездатної особи, встановленої на 2019 рік з 01.01.2019р. -1921 грн., з 01.07.2019р. -2007 грн. \~ \~ \~ \~Посилаючись на вимоги ст.ст. 180, 182, 192, 199, 202 СК України просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення Словянського міськрайонного суду від 30.11.2018р. по справі № 2/243/3694/2018 з розміру ј частини усіх видів доходу до 1/6 частини усіх видів доходу, щомісячно. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, дав пояснення, які співпадають із викладеним, на задоволені позовних вимог наполягав, додатково пояснив, що його батьку [PERSON] в найближчий час потрібно буде робити операцію на очах, вартість операції складе 11500,00 грн., він розміру батьківської пенсії не знає, але батько йому повідомив, що у нього не вистачає грошей на операцію. У нього у власності є квартира у м. Словянську та легковий автомобіль, але це майно йому залишилося у спадок від тітки. Після 30.11.2018р. у нього зменшився розмір заробітку та погіршився стан здоровя. Якби суд не здійснив стягнення аліментів на повнолітнього сина, то він би не просив суд зменшити розмір аліментів на неповнолітнього сина. Він вважає, що він, як батько зобовязаний надавати допомоги старшому сину, який навчається в університеті, тому залишає розмір цих аліментів незмінними, просить суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги, на їх задоволені наполягав, суду пояснив, що майновий стан позивача змінився саме після винесення судом 13.12.2018р. рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку на утримання старшого повнолітнього сина, так, як саме це і є зміною майнового стану [PERSON], тому й подано позов про зменшення розміру аліментів на утримання молодшого неповнолітнього сина. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вони з позивачем фактично не проживають з липня 2017р., коли позивач фактично вигнав її та двох дітей із своєї квартири, в якій усі вони до теперішнього часу зареєстровані. Вона сама утримує двох дітей, на даний час аліментів від позивача взагалі не отримувала, несе витрати з оплати як оренди квартири в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, так і оплачує щомісячно комунальні платежі, що складає в середньому близько 2000,00 грн. на місяць, оплачує навчання старшого сина в університеті, вартість навчання складає 10400,00 грн. на рік, оплачує додаткове навчання молодшого сина в ПП «Лінгвістичний Центр», щомісячна вартість навчання складає 480 грн. Також вона одна несе тягар утримання як себе, так і своїх двох синів, забезпечуючи їх усім необхідним. Розмір її заробітку за лютий 2019р. склав 4246,12 грн. В разі зменшення розміру аліментів у неї не буде можливості належним чином утримувати дітей. Просила у задоволені позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також не визнав позовні вимоги, проти їх задоволення заперечував, надав пояснення, які співпадають із викладеним відповідачем, додатково суду пояснив наступне: позивач [PERSON] не надав суду будь-яких доказів на підтвердження зміни (зменшення) свого матеріального стану, а саме: надані суду довідки про розмір його заробітку закінчуються листопадом 2018р., хоча він зазначає, що його матеріальний стан змінився після винесення судом рішення про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] 13 грудня 2018 року, що довідки офтальмологічного центру «Ясний зір» про те, що [PERSON] потрібно здійснити операцію та про те, що вартість цієї операції становить 11500,00 грн. не є належним чином оформленим медичним висновком; [PERSON] перебуває на обліку у КНК Словянської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Словянська» з 01.07.2010р., тобто до винесення Словянським міськрайонним судом рішень про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON], при останньому огляді лікарем 19.02.2019р. було виявлено, що стан [PERSON] задовільний. Також позивачем не надано документального підтвердження його витрат на утримання батька. Відповідач [PERSON] отримує заробітну плату, розмір якої значно менше розміру заробітної плати позивача [PERSON], вона несе витрати на утримання житла та дітей, підтвердила це документально, потребує від позивача отримання аліментів саме в тому розмірі, який визначив суд. Просив суд відмовити у задоволені позову. Розглядаючи цивільну справу суд виходить з наступних вимог закону: Статтею 180\~СК України\~передбачений обовязок\~батьків утримувати\~дитину,\~а саме:\~ Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначена норма права не має обмежень та виключень, підстави для звільнення батьків від утримання власної неповнолітньої дитини відсутні. Під час визначення розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує наступні обставини: ?стан здоров'я та матеріальне становище дитини; ?стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; ?наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; ?наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; ?доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; ?інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 198 СК України передбачений обовязок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: ?письмовими, речовими і електронними доказами; ?висновками експертів; ?показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачена належність доказів, а саме: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення.\~ Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. . Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 78 ЦПК України докази повинні бути допустимими, суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом.\~ Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено достатність доказів, а саме: достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування.\~ Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи.\~ Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: ?письмовими, речовими і електронними доказами; ?висновками експертів; ?показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачена належність доказів, а саме: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. . Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 78 ЦПК України докази повинні бути допустимими, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено достатність доказів, а саме: достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні обома сторонами справи були визнані обставини винесення рішень стосовно стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліментів судовими рішеннями від 30.11.2018р. по справі № 2/243/3694/2018, а саме те, що [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] і погодився на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки свого заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини, та від 13.12.2018р. по справі 2/243/3696/2018, а саме те, що [PERSON] визнав уточнені позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) на період не більший, ніж до досягнення сином [PERSON] 23-річного віку. \~ \~ \~ \~Таким чином, зазначені обставини відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. \~ \~ \~ \~Позивачем [PERSON] суду були надані довідки приватного підприємства «Офтальмологічний центр «Ясний зір» про необхідність проведення операції на оці «Копа Николаю Мефодиевичу» без зазначення дати його народження, місця реєстрації (фактичного проживання) та ідентифікаційного номеру платника податків від 22.02.2019 № 2 та без номера та дати із зазначенням рекомендацій перед операцією «[PERSON], возраст 5.11.1942р. 74 лет». \~ \~ \~ \~Належність довідки від 22.02.2019р. № 2 неможливо ідентифікувати, а з довідки без дати та номеру слідує, що вона була видана у 2016-2017 роках, коли само особі, яка народилася 5.11.1942р. було 74 роки. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] вважають ці довідки неналежними доказами, з чим суд за вище перелічених підстав погоджується. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] не надав документального підтвердження на необхідність нести ним витрати з утримання батька в розмірі не менше 2000,00 грн. щомісячно; відповідач [PERSON] в су домову засіданні письмовими доказами, які є належні та допустимі, довела необхідність витрачання нею на утримання двох дітей значно більшої суми, ніж 2000,00 грн. (навчання сина [PERSON] в університеті за договором коштує 10400,00 грн. на рік, оренда квартири (в якій вона проживає разом із дітьми) коштує 1000,00 грн. на місяць, витрати на навчання молодшого сина [PERSON] складають 480 грн. на місяць, також постійно здійснюються витрати на придбання продуктів харчування, канцелярських приладів тощо). \~ \~ \~ \~Середній розмір заробітної плати позивача [PERSON] (навіть станом на червень-листопад 2018р.), який складає 6324,60 грн. (після утримання податків та інших обовязкових платежів) значно вище заробітку [PERSON] за лютий 2019р. 4246,12 грн. (після утримання податків та інших обовязкових платежів). \~ \~ \~ \~З медичної довідки на імя [PERSON] слідує, що [PERSON] стає на диспансерному обліку та під медичним наглядом у сімейного лікаря з 01.07.2010р. (тобто до винесення судом рішень про стягнення з нього аліментів), під час останнього огляду лікарем стан здоровя [PERSON] був задовільний. Судом також було встановлено, що під час розгляду цивільної справи №2/243/3694/2018 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судом було дотримано усіх вимог законодавства України та 30.11.2018р. стягнуто рішенням суду з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2018р. та до повноліття дитини тобто до 05.04.2029 року. Станом на час розгляду даної справи на 04.04.2019р. стягнення аліментів потрібно здійснювати ще 10 років. Судом також\~було встановлено,\~що під\~час \~розгляду цивільної\~справи №\~2/243/3696/2018\~за позовом\~[PERSON]\~до [PERSON]\~про стягнення\~аліментів на\~повнолітню дитину\~ судом\~також було\~дотримано усіх\~вимог законодавства\~України та\~13.12.2018р.\~стягнуто рішенням\~суду з\~[PERSON]\~на користь\~[PERSON]\~аліменти на\~повнолітнього сина\~[PERSON],\~[INFO],\~в розмірі\~1/6\~частки заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~ починаючи з 21.11.2018р. та до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку тобто не більше, ніж до 26.04.2021 року. Станом на час огляду даної справи на 04.04.2019р. стягнення аліментів потрібно здійснювати ще 2 роки. Таким чином, в судовому засіданні позивачем [PERSON] не доведено, що після винесення судом 13.12.2018р. рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) змінився матеріальний стан [PERSON] (окрім збільшення саме загального розміру аліментів). [PERSON], як батько неповнолітнього [PERSON], зобовязаний утримувати свою дитину. Матеріальне становище неповнолітнього [PERSON] цілком залежить від матеріального становища його матері [PERSON], статок якої не дозволяє їй самій, без матеріальної допомоги з боку батька дитини, утримувати дитину належним чином та нести усі необхідні, в тому числі і додаткові витрати, дитина потребує матеріальної допомоги з боку батька в тому самому розмірі (1/4 частина заробітку (доходу) батька), як і на час винесення 30.11.2018р. судом рішення про стягнення аліментів, тому позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягають. Суд також розцінює дії [PERSON], який в судовому засіданні у Словянському міськрайонному суді 13.12.2018р. під час розгляду цивільної справи №2/243/3696/2018 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], визнав позовні вимоги та погодився на стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років, та пояснення [PERSON] в судовому засіданні від 04.04.2019р. під час розгляду цивільної справи за його позовом до [PERSON] стосовно зменшення розміру аліментів за рішенням суду від 30.11.2018р. по цивільній справі № 2/243/3694/2018 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стосовно того, що його матеріальний стан погіршився саме після винесення судом другого рішення про стягнення з нього аліментів на старшого, повнолітнього сина, як штучне створення погіршення своїх матеріальних умов саме з метою в подальшому зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed