Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

10.07.2018 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить суд позбавити кожного із відповідачів батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і стягувати із кожного з відповідачів аліменти на утримання сина у розмірі 1/2 частина їхнього доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те що батьки ухиляються від передбачених законом обов`язків щодо утримання та виховання дитини. 23.08.2018 суддею [PERSON] відкрито загальне позовне провадження у справі та залучено Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної радидо участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку 27.09.2018. У зв`язку з відсутністю у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи між суддями було неможливим, що підтверджується відповідним протоколом від 18.10.2018. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 13.02.2019 справу передано на розгляд складу суду із головуючою Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19). 19.02.2019 суддею Лизенко І.В. справу прийнято до розгляду та повторно розпочато розгляд справи у порядку загального позовного. 19.03.2019 позивачем подано уточнену позовну заяву, якою зменшено позовні вимоги в частині стягнення аліментів із відповідачів, відповідно до якої позивач просить стягувати з кожного із відповідачів аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частина їхнього доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 19.03.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті та прийнято зменшення позовних вимог. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, явку свого представника не забезпечив. До суду подав заяву, у якій просить справу розглянути за відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.84). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, до суду подали заяви про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с.44, 85). Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с.81, 83). Клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності від відповідачів до суду не надходило, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 6 згідно свідоцтва про народження (а.с.7). З листів Решетилівської ЦРЛ Полтавської області від 17.10.2013 та Полтавської обласної клінічної лікарні від 14.10.2013 вбачається, що у період з 06.08.2013 по 11.09.2013 малолітній [PERSON] перебував на лікуванні у обласній інфекційній лікарні, а з 11.09.2013 по 11.10.2013 на лікуванні у педіатричному відділенні ПОДКЛ з діагнозом: лактозна недостатність, синдром мальбсорбації, білково-енергетична недостатність середнього ступеню тяжкості, опрілості, анемія ІІІ ступеню змішаного генезу. Мати дитини [PERSON] догляд за дитиною здійснює недостатньо. За словами матері, вона не має коштів для забезпечення дитини лікувальними сумішами, одягом та засобами догляду. За період перебування у ПОДКЛ суміші закуповувалися за бюджетні кошти з ініціативи лікарів. В педіатричному відділенні Решетилівської ЦРЛ мати за дитиною не доглядає та станом на 15.10.2013 суміш «Нутрілон безлактозний» не придбала, а дала суміш (в банку з-під суміші «Нутрілон» була насипана суміш «Малютка»), яка дитині для харчування категорично протипоказана. У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини Решетилівська ЦРЛ Полтавської області просить вжити відповідних заходів (а.с.14-15). Малолітній [PERSON] перебуває у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини Полтавської області з 05.12.2013 по теперішній час. Мати [PERSON] відвідала дитину один раз 21.04.2016, батько [PERSON] дитину не відвідував, що підтверджується довідками Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської області від 11.06.2018 та від 26.03.2019 (а.с.20, 74). Згідно актів обстеження умов проживання від 26.02.2018 та від 10.04.2019, а також акту обстеження матеріально-побутових умов родини [PERSON] від 29.05.2018, у будинку разом із [PERSON] проживає його співмешканка та п`ятеро дітей. Житло потребує ремонту, запас продуктів незначний, діти мають окремі спальні місця, хлопчики та дівчатка проживають разом у одній кімнаті, дитячий одяг та взуття неявні у незначній кількості, дитячих книг немає, дитячих іграшок незначна кількість. Умови проживання є задовільними, але не створені умови для повернення малолітнього [PERSON] з Кременчуцького будинку дитини. Батьки попереджені про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків (а.с.17-18, 75). [PERSON] не перебуває на обліку, як безробітній та не отримує допомогу по безробіттю, що підтверджується довідкою Решетилівської районної філії Полтавського Обласного центру зайнятості від 19.06.2018 (а.с.21). Згідно характеристики виконавчого комітету М`якеньківської сільської ради на даний час не працює, займається домашнім господарством, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.19). Протокольним рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Решетилівській райдержадміністрації № 6 від 20.06.2018 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] (а.с.22). З висновку органу опіки та піклування Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області (а.с.12-13), наданого в порядку ч. 5 ст. 19 СК України вбачається, що батько малолітнього [PERSON] , [PERSON] на даний час проживає у [ADDRESS] Решетилівського району Полтавської області, створив нову сім`ю та проживає разом із співмешканкою, двома своїми дітьми та трьома її дітьми. Житло потребує ремонту. Дорослі члени сім`ї не працюють. Умови для повернення дитини з Кременчуцького будинку дитини не створені. Мати дитини, [PERSON] , до 2016 року була зареєстрована у с. Михнівка Решетилівського району Полтавської області, що також підтверджується довідкою виконавчого комітету М`якеньківської сільської ради (а.с.16). На даний час місце перебування її невідоме. Батьки [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, жодним чином не виявляють інтересу до його внутрішнього світу тощо. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, Решетилівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього сина [PERSON] Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 150, 155, 164, 166, 167 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи все вищенаведене, зважаючи на те, що відповідачі самоусунулись від виховання свого малолітнього сина, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з нею у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти, суд вважає доведеним безпідставне ухиляння відповідачами від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина, а тому приходить до висновку про необхідність позбавлення їх батьківських прав щодо їхнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У зв`язку з викладеним,

Outcome: approved