Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

11.12.2019р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 11.01.2012р., по якому [PERSON] отримав кредит у розмірі 1900грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. У порушення умов договору відповідач вказані зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку із чим станом на 31.10.2019р. виникла заборгованість у розмірі 28130,92грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 737,51грн., заборгованості за відсотками за користуванням кредитом у розмірі 23277,65грн., заборгованості за пенею у розмірі 2300грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 1315,76грн. Представник позивача у судове засідання не з`явися, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору б/н від 11.01.2012р. укладеного між позивачем та відповідачем, останньому надано грошові кошти у розмірі 1900грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач в порушення ст.526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобов`язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи, заборгованість станом на 31.10.2019р. становить 28130,92грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 737,51грн., заборгованості за відсотками за користуванням кредитом у розмірі 23277,65грн., заборгованості за пенею у розмірі 2300грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 1315,76грн. Оскільки відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором буде свідчити про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому у задоволенні вимоги про стягнення штрафів: 500грн (фіксована частина) та 1315,76грн. (процентна складова), слід відмовити. Про це говориться і у Правовій позиції ВС України у справі №6-2003 цс15. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 26315,16грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 737,51грн., заборгованості за відсотками за користуванням кредитом у розмірі 23277,65грн., заборгованості за пенею у розмірі 2300грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір: у розмірі 1921грн. згідно платіжного доручення № ZZ422B0NGG від 02.12.2019р. Так, позов був заявлений у сумі 28130,92грн., а задоволений на 26315,16грн. і судові витрати склали 1921грн., то ці витрати розподіляються у такий спосіб: 28130,92грн./26315,16грн.=1,06; 1921грн./1,06=1812,26грн. Оскільки рішення постановлене у цій частині проти відповідача, то він і сплачує дану суму, а частину витрат, що залишилася (108,74грн.), сплачує позивач, тому що вона буде пропорційна тій сумі, у якій позивачу відмовлено. За таких обставин, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1812,26грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: partial