Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

11 лютого 2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Артемвугілля» в інтересах СП «Шахта ім. В.І. Леніна» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював з 07.12.1992 року по 08.04.2010 року на підприємствах вугільної промисловості України, у томі числі на СП «Шахта ім. Леніна» робочим підземних шахтних професій з повним робочим днем під землею, його праця тривалий час була у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища. Під час його роботи під землею у шкідливих умовах праці він отримав ушкодження здоровя, а саме: 1) 13.12.2009 року трудове каліцтво, за яким роботодавцем було проведено розслідування та був складений, затверджений та виданий акт по формі Н-1 розслідування нещасного випадку на виробництві; 2) професійне захворювання: «вібраційна хвороба», за якими 08.12.2010 року роботодавцем проведено розслідування та складено акт по формі П-4 розслідування хронічного професійного захворювання. Висновком МСЕК від 07.04.2010 року [PERSON] було встановлено стійка втрата професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом та професійним захворюванням у розмірі 65 % та інвалідність 3 групи. Висновком МСЕК від 07.04.2010 року [PERSON] було встановлено безстроково по сукупності стійка втрата професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом та професійним захворюванням у розмірі 65 % та інвалідність 3 групи. Цими висновками МСЕК позивачу визначено потреби у додаткових видах допомоги та рекомендовані заходи по відновленню працездатності та протипоказання щодо праці: протипоказана тяжка фізична праця, робота у підземних умовах та ін. Заподіяння позивачу моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, стійкою втратою працездатності та розмір моральної шкоди позивач повязує з наступними обставинами. За час праці його на протязі багатьох років ним було отримано ушкодження здоровя: професійне захворювання та трудові каліцтва, тому позивач постійно переносить особливі моральні страждання у звязку з самим фактом отримання даних ушкоджень. Через втрату професійної працездатності у розмірі 65 % по причині зазначених професійного захворювання та трудових каліцтв він не має можливості працювати на тих посадах, які дозволяють одержувати великий особистий заробіток, позивач не має змоги і рівних прав з іншими громадянами України здійснювати, реалізовувати своє право на працю. Через втрату працездатності протягом тривалого часу частково порушені відносини з оточуючими позивача людьми, близькими, друзями та знайомими, тому що частково обмежений у спілкуванні з ними. При цьому він переносить моральні й психічні страждання, його не залишає почуття власної неповноцінності у звязку з втратою значної частини нормальних життєвих функцій внаслідок отриманого ушкодження здоровя. Він позбавлений можливості в повному обсязі виконувати роботу по господарству, під час її виконання зазнає постійний фізичний біль в суглобах, легенях, через що не може нормально спати. Позивач змушений постійно лікуватися, що вкрай негативно відображується на його повсякденному стані, заподіюючи йому моральну шкоду, порушує нормальні життєві звязки з членами родини та друзями. Через ушкодження здоровя порушилися плани позивача на подальше життя. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 65000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, стійкою втратою професійної працездатності. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак до суду надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а. с. 34-35). Представник відповідача ДП «Артемвугілля» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Так з матеріалів справи, а саме: з копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював у відповідача у шахті з 07.12.1992 року по 08.04.2010 року періодами з повним робочим днем, в тому числі робочим підземної шахти (а. с. 6-8). З акту №3/51 від 15.12.2009 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, вбачається, що [PERSON], працюючи на шахті ім. Леніна ДП «Артемвугілля», 13.12.2009 року о 06.00 годині отримав на виробництві травму: при виробництві виїмки вугілля відшарувалася порода вугілля з груди забою та травмувало [PERSON] праву половину тазу та поперечну область хребта (а.с.11-12). З акту №50 від 08.12.2010 року про розслідування хронічного професійного захворювання, встановлено що [PERSON], працюючи на шахті ім. Леніна ДП «Артемвугілля», 14 років в умовах впливу шкідливих факторів отримав професійне захворювання (Т75.2) вібраційна хвороба 1-2 стадії синдром вегетативно - сенсорної поліневропатії з дистрофічними порушеннями у вигляді енестоза правої ладьївидної кістки, деформуючого остеоартроза правого ліктьового суглобу першого ступеню, тендіноза правого ліктьового відростку (а.с.13-14). Відповідно до довідки МСЕК від 07.04.2010 року [PERSON] первинно встановлено третю групу інвалідності 40% ступеню втрати професійної працездатності, трудове каліцтво (а.с. 27). Відповідно до довідки МСЕК від 20.08.2015 року [PERSON] повторно встановлено третю групу інвалідності 65% ступеню втрати професійної працездатності, трудове каліцтво (а.с. 28). Позивачем при зверненні до суду було подано ксерокопії документів, доданих до позовної заяви, та суд розглядає справу відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», з якої вбачається, що у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення. В даному випадку позивачем та його представником було подано заяви з проханням розглядати справу без їх участі, оскільки обидва вони мешкають на тимчасово окупованій території, та витребувати для дослідження оригінали необхідних матеріалів не виявляється можливим, а тому суд розглядає справу на підставі наданих доказів. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Статтею 158 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязана з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. (ст. 173 КЗпП України). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом з достовірністю встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював у ДП «Артемвугілля» СП «Шахта ім. В.І. Леніна» на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки. Наданими медичними документами встановлено, що у [PERSON] є професійне захворювання, встановлено [PERSON] безстроково стійка втрата професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом та професійним захворюванням у розмірі 65 % та інвалідність 3 групи. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В даному випадку моральна шкода, завдана [PERSON] ушкодженням здоровя, полягає у фізичному болю, душевних стражданнях, які зазнав позивач у звязку з професійним захворюванням та каліцтвом. Позивач вимушений постійно лікуватися, не може працювати на бажаних посадах, не в змозі вести активний спосіб життя, що призводить до виникнення почуття неповноцінності, позивач втратив нормальні життєві звязки, позбавлений бажаного доходу, має прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 65000,00 грн. є частково обґрунтованими. Моральну шкоду, завдану позивачу внаслідок ушкодження здоровя, суд оцінює в розмірі 10000,00 грн., враховуючи при цьому ступінь втрати професійної працездатності позивача, а також принципи розумності, достатності та справедливості, а також той факт, що не надано суду доказів страждань, які позивач зазнає через своє захворювання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць. З огляду на вищенаведене,

Outcome: partial