Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

12.12.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення суду з нього стягувалися аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів до досягнення нею повноліття. Коли доньці виповнилося 18 років, стягнення аліментів припинилося. З цього часу вона перебуває лише на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги не надає. З вересня 2018 року їх спільна донька навчається в Криворізькому коледжі економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на спеціальності «харчові технології» у м.Кривий Ріг на денному відділенні та проживає в гуртожитку, тому, позивач змушена надавати грошові кошти, для того, щоб донька змогла сплатити за проживання. Також їй потрібні кошти на харчування, одяг, інтернет, мобільний зв`язок, купівлю підручників та інших речей необхідних для навчання. З початку навчання донька стипендію не отримує, коштів які надає позивач, доньці недостатньо для повноцінного навчання, харчування та проживання. 10.01.2014 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого вона має ще двоє дітей, тому на сьогоднішній день на її утриманні знаходиться четверо дітей: [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2019 року народження. Позивач не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду на період її навчання до 23 років та Ѕ частину додаткових витрат на дитину, що викликані з необхідністю сплатити за гуртожиток [PERSON] в розмірі 1609,50 грн. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.11.2001 року встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 10.01.2014 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , в результаті чого їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.01.2014 року (а.с.6). З довідки Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» № 292 від 02.09.2019 року вбачається, що [PERSON] є студенткою Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» І рівня акредитації, денної форми навчання, спеціальності «харчові технології», з 01.09.2017 року по теперішній час, орієнтовна дата закінчення навчання - 28.02.2021 року (а.с.10). З довідки Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» № 650 від 19.11.2019 року вбачається, що за місяць вересень та жовтень [PERSON] стипендія не нараховувалася (а.с.11). З посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей, та має дітей: [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2019 року народження (а.с.5). З квитанції від 30.08.2019 року №1450733345.1 вбачається, що [PERSON] здійснила оплату за гуртожиток, кімната № [NUMBER] у сумі 1616,00 грн. (а.с.9), та платіж за гуртожиток, кімната № [NUMBER] через електронний кабінет ПриватБанк № [NUMBER] на суму 1603,00 грн. (а.с.9-зворот). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що дочка сторін, на день звернення позивача до суду продовжувала навчання, не працювала, у зв`язку з цим потребувала матеріальної допомоги. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітньої дочки сторін потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання, форма навчання денна, враховує ту обставину, що обов`язок матеріально утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків, враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, відсутність заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на строк навчання в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дочки, не порушуючи при цьому права відповідача. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1/2 додаткових витрат на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з її навчанням в розмірі 1609,50 грн., суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК україни, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь половини фактично понесених витрат на проживання у гуртожитку у зв`язку з навчанням, стосуються витрат, які понесла позивач, як мати, у зв`язку з навчанням доньки і в яких зобов`язаний приймати участь відповідач, як батько дитини. Позивач надала докази понесення нею додаткових витрат, а тому її вимога про стягнення з відповідача половину цих витрат підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач у судовому засіданні визнав позов, тому у відповідності до ч.6 ст.141, ст. 142 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 384 гр. 20 коп.

Outcome: approved