Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

10 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на вказану вище квартиру. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 29/02-31 від 05 червня 2014 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] оскільки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Чернігівської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений завчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 13), який доводився батьком позивачу. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 29/02-31 від 05 червня 2014 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] оскільки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру (а/с 16). 23 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції для проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (а/с 18). Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вищевказану квартиру зареєстровано 11 листопада 2013 року за [PERSON]. Проте, [INFO] року [PERSON] помер та не встиг забрати документи в Реєстраційній службі Чернігівського міського управління юстиції. Також, листом від 24 квітня 2014 року Реєстраційна служба Чернігівського міського управління юстиції повідомила приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], що законодавством не передбачена видача документів, сформованих з Державного реєстру прав під час реєстрації права власності на нерухоме майно спадкоємцю (а/с 17). Відповідно до копії спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подав його син - [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved