Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

12.07.2016 [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.05.2013 він уклав шлюб із [PERSON]. Заочним рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.07.2016 шлюб між ним та відповідачем розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає з батьком [PERSON], який її матеріально утримує та піклується про неї. Відповідач вже декілька років не проживає з ними та не відвідує дочку, її життям не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Будь-яких перешкод у спілкуванні бувшій дружині з дитиною позивач не чинить. У зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини позивач вважає, що така позиція її бувшої дружини шкодить інтересам дитини, а позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дочки та її соціальному захисту. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дочки. В судове засідання позивач не з'явився, в своїй заяві до суду підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просить суд розглянути справу без його участі. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Як вбачається із матеріалів справи, сторони у справі мають спільну дитину - дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження (повторно) від 19.05.2015 серії [NUMBER] (а.с.7). Заочним рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.07.2016 у цивільній справі № 289/579/16-ц, шлюб між сторонами розірвано, дитину - дочку [PERSON], [INFO], залишено на подальшому вихованні батька - [PERSON] (а.с.15-16). В даний час дитина проживає з батьком [PERSON] (а.с.10,14), відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 3 Корецької міської ради (а.с.8). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 11.10.2016, [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] у [ADDRESS]. У даній сім'ї створені належні умови, для проживання та розвитку дитини. З тексту висновку Корецької РДА Рівненської області як органу опіки та піклування від 24.06.2016 № 01-26/2706/16 вбачається, що мати дитини - [PERSON] протягом 2-х років з дитиною не проживає, фактично вихованням дитини займається батько та бабуся дитини (а.с.11). Згідно характеристики, виданої виконкомом Жадківської сільської ради Корецького району Рівненської області, [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, як трудолюбивий, доброзичливий, законослухняний громадянин (а.с.13). Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, у якій позовні вимоги визнала повністю, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.37). Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Вирішуючи спір, суд враховує, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, матір вважатиметься такою, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки [PERSON], жодним чином участі у її вихованні та утриманні не приймає, ніякого інтересу до дитини не проявляє і вважає, що позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved