Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

10.09.2019 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Новоселецької О.А., звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, відповідно до якого просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу( а.с. 1,2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22.03.2019 р. було розірвано. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Вказує, що витрачає щомісячно на утримання обох дітей 12 000 грн. Відповідач проживає окремо, ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дітей, кошти на їх утримання надає несистематично та у розмірі, який не достатній для задоволення їхніх потреб. Зазначила, що відповідач не має постійного місця роботи, тому вважає повинен сплачувати по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, такий розмір, на її думку, є необхідний для забезпечення належного рівня фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Ухвалою судді від 01 жовтня 2019 року ( а.с.37) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. 24.01.2020 р. до суду надійшов від [PERSON] відзив на позовну заяву( а.с. 60,61). Згідно відзиву, відповідач [PERSON] позовні вимоги в цілому не визнає та заперечує щодо задоволення позову. Зазначив, що позовна заява, відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК містить недоліки, а також не вказана ціна позову, долучені копії документів належним чином не завірені. Вважає, що позивач не надала достатніх доказів, які б обґрунтовували обставини викладені в позовній заяві, а саме- розрахунок витрат на утримання дітей, який на його думку є завищеним. Також вказує, що в додатках до позовної заяви містяться виписки з банківського рахунку про оплату комунальних послуг, благодійних внесків та інших платежів, що не відносяться до витрат на утримання дітей, а одна з доданих квитанцій, дублікат квитанції № 0.0.1278511879.1, свідчить, що платіж був здійснений від його імені. Зазначає, що позивачем одною з витрат на утримання дитини вказується оплата за дитячий садок, у той же час надає докази того, що донька [PERSON] , [INFO] , потребує домашнього догляду і позивач здійснює догляд за донькою, з чого слідує, що дитина не відвідує дитячий садок. Також позивачем не надано доказів не надання [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей та не зазначила чи вживалися заходи для їх отримання. Також вказує, що на його утриманні знаходиться батько, [PERSON] , який є інвалідом другої групи, має зобов`язання по споживчому кредиту, а також до його щомісячних витрат входить орендна плата за квартиру у розмірі 6500 грн. згідно з Договором оренди. Зазначив, що наразі його дохід складає заробітна плата у розмірі близько 12 000 грн. щомісячно, тому, сплата аліментів у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину поставить його у скрутне фінансове становище. З наведених підстав, та враховуючи чинне законодавство, просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Згідно направленого відзиву( а.с.60,61) просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2009 року, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2019 року( а.с.7). Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та відповідно серії [NUMBER] ( а.с.8,9). Та обставина, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем за вказаною в позовній заяві адресою зареєстрованого місця проживання позивача по [ADDRESS] , підтверджується довідкою про склад сім`ї № 29/8 від 29.08.2019( а.с.10). Відповідачем не оспорюється, що малолітні діти сторін проживають з позивачем. У подальшому, після відкриття провадження у даній цивільній справі, позивач 09 жовтня 2019 року зареєструвала шлюб та їй було присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 09 жовтня 2019 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 710, та копією паспорта- IDкартою (а.с.57,58). Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, за змістом ч. 1 та ч.2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Як зазначив відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву, на його утриманні знаходиться непрацездатний батько, [PERSON] , який є інвалідом другої групи, крім того має зобов`язання по споживчому кредиту, а також до його щомісячних витрат входить орендна плата за квартиру у розмірі 6500 грн., що підтверджується відповідними доказами (а.с.62-67). Також вказує, що його дохід складає заробітна плата у розмірі близько 12 000 грн. щомісячно. Проте будь-яких доказів на підтвердження розміру заробітної плати, суду надано не було. Суд також враховує, що позивачем при зверненні з позовом до суду не були враховані вищевикладені обставини щодо матеріального стану відповідача. При цьому суд враховує, що відповідно до ст.ст.7,8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року становить 1779 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, а також, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить - 4723 гривні. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітніх дітей, суду надано не було. Як встановлено у судовому засіданні, позивач на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за донькою [PERSON] , [INFO] , яка потребує домашнього догляду, що підтверджується довідками про потребу дитини(дитини-інваліда) в домашньому догляді(а.с.11,59). З урахуванням викладеного, а також, враховуючи рівний обов`язок позивача та відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, з урахуванням усіх обставин справи, матеріального становища платника аліментів, враховуючи працездатний вік відповідача, вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд дійшов висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є необґрунтовано завищеним, а також, що розмір аліментів слід визначити в твердій сумі в розмірі по 2200 гривень на кожну дитину, щомісячно, що фактично є співмірним з мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину. При цьому суд враховує, що на позивача покладені рівні обов`язки по утриманню дітей, а також враховує, що додаткові витрати, пов`язані з особливими обставинами (хворобою, розвитком здібностей дитини), можуть бути стягнуті з відповідача за відповідним позовом позивача. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Так, адвокат Новоселецька О.А. надавала позивачу правничу допомогу у зв`язку з підготовкою позовної заяви та участі у справі про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, що підтверджується копією ордеру на надання правової допомоги серія [NUMBER] та попереднім(орієнтовним) розрахунком суми судових витрат( а.с.31,33). Крім того, позивачем оплачено вище зазначені послуги в розмірі 2500 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру : № 6 від 10.09.2019р на суму 1500,00 грн., № 3 від 30.01.2020р на суму 1000,00 грн.( а.с.32,76). З урахуванням викладеного, а також тієї обставини, що позовні вимоги задоволено частково, зазначена вимога по стягненню з відповідача понесених позивачем витрат на правничу( правову) допомогу, у відповідності до ст. 137 ЦПК України, підлягає частковому задоволенню в розмірі 1825 грн.. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial