Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

11 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Свято» (ЄДРПОУ 13632032) на її користь інфляційні витрати у розмірі 42122,55 грн. та 3% річних у розмірі 7499,34 гри. та судові витрати у розмірі 2000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14 лютого 2012 року по справі № 2-3601/11 з ТОВ «Свято» на користь [PERSON] стягнуто витрати за проведення капітального ремонту квартири [ADDRESS] 23258 грн., у відшкодування моральної шкоди 3000 грн., за проведення експертизи 3500 грн. Отже, загальний розмір стягнутих за вищезазначеним рішенням коштів становить 29758 грн. Рішення суду набрало законної сили 13.03.2012 року. Вказане рішення станом на час пред`явлення позову не виконано, заборгованість погашена частково. Виконавчий лист по справі № 2-3601/11 перебуває на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Із розрахунку заборгованості від 14.05.2020 року № 31368 та з подання державного виконавця від 21 листопада 2019 року № 38562, виконаних державним виконавцем Бердянського МВ ДВС ПСМУМЮ К.М. Паскарь, вбачається, що боржником на депозитний рахунок виконавчої служби було перераховано: в грудні 2017 року 900 грн., які в порядку ст.46 ЗУ «Про виконавче провадження» розподілені та перераховані на користь Позивача в розмірі 771,82 грн. згідно платіжного доручення №3931 від 14.12.2017 року; в серпні 2018 року 100 грн.; в жовтні 2018 року 100 грн.; в листопаді 2018 року 100 грн.; в грудні 2018 року 100 грн., а загалом - 1171,82 грн. Таким чином, станом на дату пред`явлення позову розмір непогашеної заборгованості ТОВ «Свято» перед [PERSON] становить 28586,18 грн. (29758 грн. - 1171,82 грн.). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача ТОВ «Свято» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши обґрунтування позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного засобу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Судом встановлено, що Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14 лютого 2012 року по справі № 2-3601/11 стягнуто з ТОВ «Свято» на користь [PERSON] витрати за проведення капітального ремонту квартири [ADDRESS] 23258 грн., у відшкодування моральної шкоди 3000 грн., за проведення експертизи 3500 грн. (копія рішення додається). Отже, загальний розмір стягнутих за вищезазначеним рішенням коштів становить 29758 грн. Рішення суду набрало законної сили 13.03.2012 року. Вказане рішення станом на дату пред`явлення цього позову не виконано, заборгованість ТОВ «Свято» перед [PERSON] погашена частково. Виконавчий лист по справі № 2-3601/11 перебуває на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Бердянський МВ ДВС ПСМУМЮ). Із розрахунку заборгованості від 14.05.2020 року № 31368 та з подання державного виконавця від 21.11.2019 року № 38562, виконаних державним виконавцем Бердянського МВ ДВС ПСМУМЮ К.М.Паскарь, вбачається, що боржником на депозитний рахунок виконавчої служби було перераховано: в грудні 2017 року 900 грн., які в порядку ст.46 ЗУ «Про виконавче провадження» розподілені та перераховані на користь позивача в розмірі 771,82 грн. згідно платіжного доручення №3931 від 14.12.2017 року; в серпні 2018 року 100 грн.; в жовтні 2018 року 100 грн.; в листопаді 2018 року 100 грн.; в грудні 2018 року 100 грн., а загалом - 1171,82 грн. (а.с. 6-8). Таким чином, станом на дату пред`явлення позову розмір непогашеної заборгованості ТОВ «Свято» перед [PERSON] становить 28586,18 грн. (29758 грн. - 1171,82 грн.) (а.с. 9-11). З Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «Свято» з 14 квітня 1994 року зареєстровано та наразі не ліквідовано. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, від 30 березня 2016 року № 6-2168цс15. Таким чином, за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14 лютого 2012 року по справі № 2-3601/11 було стягнуто з ТОВ «Свято» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 29758 грн. Судом встановлено, що зазначене грошове зобов`язання на сьогоднішній день боржником не виконано. Оскільки відповідач ухиляється від виплати позивачці грошових коштів, стягнутих за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14 лютого 2012 року по справі № 2-3601/11, що порушує права та інтереси позивача, то з ТОВ «Свято» підлягають стягненню інфляційні витрати, понесені позивачем, та 3% річних. На підтвердження розміру нарахованих відсотків та інфляційних витрат позивачем додано до позовної заяви відповідний розрахунок, з якого вбачається, що розмір трьох процентів річних становить 7499,34 грн., розмір інфляційних витрат становить 42122,5 гри., що загалом складає 49621,89 грн. Розрахунок виконаний починаючи з 13 березня 2012 року - дати набрання чинності рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14 лютого 2012 року по справі № 2-3601/11. Отже, за встановлених обставин справи, суд доходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивачем заявляється вимога про стягнення інфляційних витрат та 3% річних у загальному розмірі 49621,89 грн., ця сума і вказана як ціна позову. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 р. № 3674-VI за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється плата у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю І та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки позивач є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER] , судовий збір за подання цієї позовної заяви нею не сплачувався (а.с. 12), тому з відповідача в особі ТОВ «Свято» підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840 грн. Сума судових витрат, понесених позивачем, складається з витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі та підтвердженні договором про надання правничої допомоги від 08 вересня 2020 року, додатком № 1, актом приймання - передачі наданих послуг № 1 від 11 вересня 2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 39 від 08 вересня 2020 року. (.а.с. 13-17). На підставі викладеного та

Outcome: approved