Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

12 березня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 01.06.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів громадського стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецькій області, актовий запис №159. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, оскільки відповідач неодноразово застосовував до неї фізичну силу на очах у дитини, матеріально сім'ю не утримує, вихованням дочки не займається. Вважає, що сім'я розпалася остаточно та надалі не може бути збережена. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 01.04.2014 року подружжю призначено строк для примирення до 02.06.2014 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, вказала, що відповідач жодним чином зберегти сім'ю не намагався, його поведінка не змінилась. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в його задоволенні, пояснив, що приймав міри для збереження сім'ї, однак які саме не вказав. Суд, вислухавши сторін, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання. Судом встановлено, що 01.06.2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецькій області, актовий запис №159. [INFO] від шлюбу народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконкомом Сартанської селищної ради м.Маріуполя Донецької області. Основна причина розпаду сім'ї це відношення відповідача до позивачки, а саме застосування фізичної сили до неї та те, що він не приймає участі у вихованні дочки, матеріально сім'ю не утримує. Заходів збереження сім'ї відповідач не приймає. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористувалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.8 ст. 235 ЦПК, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи, що позивачка виявила бажання про залишення прізвища, що було набуто у шлюбі, суд вважає за можливе залишити позивачці це прізвище. Враховуєчи вищевикладене, суд, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Керуюючись ст.ст.104, 105, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 235 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: approved