Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про відшкодування моральної шкоди. (а.с. 1) Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2014 року даний позов було залишено без руху, оскільки позивач в встановлений судом строк вимоги суду не виконав позовна заява була повернута позивачу. (а.с. 2-3,8) 30 травня 2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області ухвала суду від 25.03.2014 року була скасована та справа була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з чим, 13 червня 2014 року по даній цивільній справі було відкрито провадження. (а.с. 32-33, 41) Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що у лютому 2014 року відповідач доставив позивачу рекомендований лист за номером № 4900013259939, з яким позивачу було надіслано копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року. Таким чином, відповідач порушив свої зобов'язання з своєчасної доставки реєстрованого поштового відправлення, що призвело до пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 13.03.2013 року майже на рік. Тому, позивач вважає, що такі дії відповідача призвели до порушення його звичайного життєвого укладу, тому що у позивача з'явилась необхідність відстоювати свої права у суді, витрачати на це багато свого особистого часу. Позивач змушений був прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму свого життя, оскільки все це пов'язано безпосередньо з вищезазначеними неправомірними діями відповідача і відповідно викликало у позивача глибокі душевні страждання, тому позивач звернувся до суду та просив суд відшкодувати йому моральну шкоду. (а.с. 1) У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. (а.с. 56-57) Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, тому просив суд відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2014 року рекомендоване поштове відправлення № 4900013259939 було прийнято від відправника та 20 лютого 2014 року надійшло до відділення поштового зв'язку № 125 Поштамту-Центру поштового зв'язку № 1 Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» і цього ж дня було отримане позивачем особисто, що підтверджується копією книги ф. 8 про поштові відправлення і повідомлення та копією інформації з електронної пошукової системи УДППЗ «Укрпошта» (відстежень пересилання поштових відправлень), наявним в матеріалах справи. (а.с. 50-51) Встановлено, що відповідно до супровідного листа Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, 15.04.2013 року позивачу була надіслана копія ухвали суду від 13.03.2013 року, які були запаковані судом для відправки у конверт з рекомендованим відправленням та направлені позивачу, що підтверджується дослідженим під час судового засідання оригіналом супровідного листа від 25.04.2013 року, копія якого була долучена до матеріалів справи. (а.с. 54а) Встановлено, що відповідачем було присвоєно рекомендованому поштовому відправленню номер 4900013259939 під час направлення конверту позивачу, що підтверджується дослідженим під час судового засідання оригіналом конверту, копія якого була долучена судом до матеріалів справи. (а.с. 55) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Конституцією України, нормами Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до абз. 2 п. 102 Правил надання послуг поштового зв'язку затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 року № 270 (надалі - Правила) в об'єкті поштового зв'язку вручаються рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому. Згідно п.п. 1 п. 1 Розділу II Наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» (надалі - Нормативи) нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) місцевої - Д + 2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання, 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. Згідно п. 2 Розділу II зазначених Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в п. 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день. Частинами 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодуванням збитків та моральної шкоди. Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (зі змінами) до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами) оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги дослідженні у судовому засіданні докази та встановлені під час розгляду справи фактичні обставини, відповідно до яких поштове відправлення № 4900013259939, яке було направлено відправником від 19.02.2014 року надійшло до відділення поштового зв'язку № 125 Поштамту-Центру поштового зв'язку № 1 Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» - 20 лютого 2014 року, і цього ж дня було доставлене відповідачем позивачу та отримане особисто позивачем, тому суд приходить до висновку, що поштове відправлення було доставлено відповідачем в строки та без порушення порядку вручення таких відправлень, а отже відсутні законні підстави для стягнення моральної шкоди. Також, суд при вирішенні позовних вимог в частині визначення розміру спричиненої позивачу моральної шкоди, приймає до уваги доводи позивача щодо характеру та обсягу завданих йому моральних і душевних страждань, внаслідок порушення Закону України «Про захист прав споживачів», характер немайнових витрат, їх тривалість й можливість відновлення, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, порушення нормальних життєвих зв'язків і стосунків з оточуючими людьми, та вважає доводи позивача необґрунтованими, оскільки вони не були підтверджені належними та допустимими доказами під час розгляду справи. Окрім цього, суд при вирішенні позовних вимог виходив з того, що позивач не надав до суду доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому з боку відповідача моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вони були заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, враховуючі зазначені обставини, які спростовують вину з боку Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» у пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року, оскільки позивачем було отримано рекомендоване поштове відправлення від відповідача на наступний день після направлення відправником листа, а саме 20 лютого 2014 року, тому відповідно до норм законодавства, які регулюють дані правовідносини, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed