Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

11.10.2013 р. [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, вимоги якої було уточнено та збільшено. У позовній заяві просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], витребувати у [PERSON] зазначену квартиру, виселити відповідача та усіх мешканців з неї, стягнути з нього суму судового збору в розмірі 3229,40 грн. та визнати за позивачем право власності на грошові кошти, які знаходяться на рахунках № [NUMBER] сума 1386,40, [NUMBER] (пенсійний) сума 13229,08 грн., [NUMBER] сума 30000,00 грн., відкритих у ПАТ «Державний ощадний банк України», філія Одеське обласне управління, посилаючись на наступне. Позивач вказує, що в березні 2013 р. помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому квартиру [ADDRESS]. Після звернення до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, які утримує відповідач та проживає у спірній квартирі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав та пред'явив зустрічний позов до [PERSON], який було змінено та доповнено. [PERSON] просить визнати за ним право на спадкування після смерті [PERSON], визнати рівними частки в спадщині між ним та [PERSON], визнати за [PERSON] право на отримання у власність ? частки земельної ділянки площею 0, 0620 га, в тому числі ? частки багаторічних насаджень - 0,0488 га, ? частки капітальної одно- і двоповерхової - 0,0045 га, під проїздами, проходами та площадками - 0,0087 га для ведення садівництва в СТ «Будівельник», ділянки [NUMBER] Овідіопольського району, Одеської обл., с. Прилиманське, визнати за ним право власності на ? частку на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], та визнати за ним право власності на ? частку грошових коштів на вказаних рахунках. [PERSON] посилався на те, що він є онуком померлого спадкодавця [PERSON], якого він та його дружина протягом останніх 5-ти років життя померлого матеріально забезпечували, надавали іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік та хвороби був у безпорадному стані. Як зазначив відповідач, [PERSON] увесь цей час ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві. Допомогу також надавала його дружина - [PERSON], яка на той час не працювала, через здійснення нею догляду за сином та померлим дідусем. Таким чином він вважає, що, на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України, має право на спадкування. [PERSON] зустрічний позов [PERSON] не визнав, надав заперечення, посилаючись на наступні обставини. Дружина [PERSON] не працювала через засудження її вироком від 03.08.2011 р. Крім того, [PERSON] не знаходився у безпорадному стані, оскільки вів активний спосіб життя та самостійно проходив плановий огляд у лікарів. Він, [PERSON], підтримував стосунки з померлим батьком. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від начальника відділу надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - садівничого товариства «Будівельник» в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі пояснень сторін, наданих, досліджених і оцінених доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином спадкодавця та народився [INFO] у сім'ї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.06.2013 р., виданим відділом запису актів цивільного стану м. Вільнюса (Литовська Республіка) та паспортом серії [NUMBER], виданим Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.02.1998 р. (т. 1 а.с. 6, 13). Відповідно до свідоцтва про припинення одруження № 496 від 03.10.1965 р. та повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Іллічівським РАГС м. Одеси , 07.09. 1965 р. [PERSON] припинив шлюб з [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний запис № 496. ( т. 1 а.с. 60, 93) Відповідач за первісним позовом [PERSON] народився [INFO], його батьками записано [PERSON] та [PERSON], про що Малиновським відділом РАГС видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області паспорт серії [NUMBER]. 22.11.2003 р. [PERSON] одружився з [PERSON], на підставі чого Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER], після чого дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. (т. 1 а.с. 33-37) [PERSON] являвся власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САА № 449746, виданого 14.12.2004 р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-6» № 4 від 26.09.2004 р. № 4 про виплату паю. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в КП «БТІ та РОН» Одеської міської ради 26.07.2013 р. № 423953.67 та видано [PERSON] витяг № 6484142 від 11.02.2005 р. за реєстраційним номером 9871511, номер запису 227 в книзі 47к-138. Крім того, було виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру станом на 14.10.2004 р., з якого вбачається, що жилі і підсобні приміщення квартири розміщені на 2 поверсі 5 поверхового будинку, квартира складається з 1 жилої кімнати. ( т. 1 а.с. 8, 42-43, 47) З договору № 189 на вклад «Строковий пенсійний» для фізичної особи від 13.06.2012 р. видно, що [PERSON] вніс на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] у АТ «Ощадбанк» філії - Одеське міське відділення кошти в сумі 30000, 00 у гривні строком на вісімнадцять місяців, днем повернення депозиту є 13.12.2013 р. з процентною ставкою в розмірі 17,5 % річних, що підтверджується квитанцією № 5 від 13.06.2013 р. (а.с. 94-97) Крім того, відповідно до довідки від 17.12.2013 р. № 14-68/5-70БТ про наявність рахунків в установах АТ «Ощадбанк» м. Одеси на ім'я [PERSON] вбачається, що на рахунку № [NUMBER] наявна сума 1386,40, на рахунку [NUMBER] (пенсійний) - сума 13229,08 грн., на рахунку [NUMBER] - сума 30000, 00 грн. Заповідальне розпорядження [PERSON] відсутнє. ( т. 1 а.с. 214) З технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для ведення садівництва за адресою: СТ «Будівельник», діл. [NUMBER], на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), видно, що вона включає комплекс землевпорядних матеріалів по встановленню межі земельної ділянки, розроблена МПП «Гілея», на підставі замовлення Овідіопольської районної державної адміністрації від 02.12.2010 р. № К-2961 та у відповідності з технічним завданням, що затверджене замовником. ЇЇ здійснено на підставі договору між [PERSON] та МПП «Гілея». Земельну ділянку передано у власність на підставі розпорядження Овідіопольської районної адміністрації, технічну документацію із землеустрою щодо складання документів (державного акту на право приватної власності на земельну ділянку), що посвідчують право на земельну ділянку погоджено з відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області (висновок від 02.09.2011 р. № 18-18-17/801) та відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (висновок від 23.09.2011 р. № 1051-1/661/02-з). Земельна ділянка має прямокутну форму та межує із земельними ділянками, що знаходяться у власності чи користуванні громадян та Прилиманської сільської ради. За актом встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки гр. [PERSON], що надана для ведення садівництва в СТ «Будівельник», діл. [NUMBER], Прилиманської сільської ради (за межами населених пунктів) Овідіопольського району Одеської області, претензій суміжних землевласників та землекористувачів не заявлено. Під'їзд до земельної ділянки буде здійснюватись із існуючої дорожньої мережі. Обмеження та сервітути на використання вказаної земельної ділянки, згідно ст. ст. 99 та 111 ЗК України, відсутні. Загальна площа земельної ділянки в погоджених межах складає 0,0620 га, в тому числі: багаторічні насадження - 0,0488 га, капітальна одно- і двоповерхова - 0,0045 га, під проїздами, проходами та площадками - 0,0087 га. Категорія земельної ділянки за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення. Код використання, згідно Класифікації видів цільового призначення земель, 01.05. для індивідуального садівництва. (т. 1 а.с. 100-136) Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції вбачається, що спадкодавець [PERSON] помер у березні 2013 р. у віці 81 рік, про що 16.03.2013 р. складено відповідний актовий запис № 2765. (т. 1 а.с. 5) Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]; рахунки в АТ «Ощадбанк», а саме на рахунок № [NUMBER] - сума 1386,40, рахунок [NUMBER] (пенсійний) - сума 13229,08 грн., рахунок [NUMBER] - сума 30000, 00 грн. З наданої на запит суду копії спадкової справи № 414/2013 р. до майна померлого [PERSON] вбачається, що до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини, а саме 04.06.2013 р. № 835 звертався його онук - [PERSON] та 10.07.2013 р. № 480 його син - [PERSON], однак у відповіді від 15.07.2013 р. № 2683/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність спадкоємця першої черги сина померлого - [PERSON], якому у відповіді від 06.09.2013 № 3358/02-14 також було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не лишив, спадкового договору не укладав. (т. 1 а.с. 11-12, 52-53, 63-71, 74) Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 і 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Заповіт від імені [PERSON] відсутній. Тому спадкоємство його майна має здійснюватись за законом. За загальним правилом, передбаченим ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. [PERSON], як син спадкодавця, має право на спадкування за законом у першу чергу. (ст. 1261, ЦК України) Спадкоємці 2-4 черг відсутні, спадщини в установленому ЦК України порядку вони не прийняли. [PERSON], відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, відноситься до п'ятої черги спадкоємців за законом, як родич спадкодавця (онука) другого ступеня споріднення. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Зазначена норма права являється виключенням із загальної норми права, встановлюючи особливості спадкування за законом шляхом зміни черговості одержання права на спадкування. Граматичне і логічне тлумачення цієї норми права свідчить, що законодавець передбачив склад юридичних фактів необхідних для спадкування спадкоємцем за законом наступної черги, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. До таких обставин відносяться: по-перше, безпорадний стан особи спадкодавця перед смертю через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво; по-друге, спадкоємець за законом наступної черги опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві протягом тривалого часу. Зазначене положення у спадковому праві України раніше було відсутнім. Метою його запровадження явилось намагання законодавця, з одного боку, передбачити додаткові умови для забезпечення, надання іншої допомоги особам, які знаходяться у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а з другого боку стимулювання спадкоємців попередньої черги до виконання своїх юридичних і моральних обов'язків у наданні спадкодавцеві такої допомоги і заохочування спадкоємців за законом наступної черги, які протягом тривалого часу опікувалися, матеріально забезпечували, надавали іншу допомогу спадкодавцеві. При цьому законодавство виходить також із того, що перебування спадкодавця у безпорадному стані робить неможливим зробити особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (заповіт) або іншим чином розпорядитись своїм майном на користь фактичного піклувальника, доглядача. Ця норма права заснована на такій засаді цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, вона є проявом декількох функцій цивільного законодавства: інформаційно-орієнтуючої, попереджувально-виховної і регулятивної. Єдиним суб'єктом застосування цієї норми являється суд. В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 міститься роз'яснення категорії безпорадного стану в спадкових відносинах, під яким слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] не знаходився у безпорадному стані, тому що самостійно забезпечував умови свого життя, тобто був спроможним до самообслуговування без додаткових засобів, він не потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Він вільно орієнтувався в часі і просторі, повністю контролював свою поведінку і адекватно сприймав навколишній світ, постійно цікавився станом свого здоров'я і дбав про нього. [PERSON] після розлучення з дружиною у 1965 році до дня смерті проживав сам, особисто налагодивши свій побут. Він себе повністю обходив, вів активний спосіб життя. У його володінні знаходилася земельна ділянка з житловим будинком, яку він постійно доглядав та добудовував за власні кошти, що також потребувало від нього знаходження у відповідному фізичному стані, який би надавав йому можливість займатися будівництвом та доглядом за земельною ділянкою і багаторічними насадженнями на ній. На підтвердження цих обставин вказують такі об'єктивні письмові докази. З 2010 року [PERSON] займався питанням приватизації земельної ділянки, якою він користувався з 1988 року в СТ «Будівельник» і на якій побудував садовий будинок. 14 липня 2011 року і 20 липня 2011 року [PERSON] особисто замовив МПП «Гілея» виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів (державного акту на право власності на земельну ділянку), якою він користувався з 1988 року в СТ «Будівельник» і затвердив відповідне технічне завдання. 15 вересня 2011 року він уклав договір з КП «Овідіопольське районне проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» на забезпечення супроводу технічної документації. (т. 1 а.с. 100 - 136) 13 червня 2012 року [PERSON] укладений договір з «Ощадбанком» на вклад строковий, пенсійний, на виконання якого він вніс готівкою 30 000 грн. Протягом липня-жовтня 2012 року [PERSON] особисто з'являвся до філіалу банку і отримував нараховані відсотки на власні потреби тричі по 1500 грн., один раз 300 і 2000 грн. ( т. 1 а.с. 94-99) Крім того, [PERSON] постійно займався художньою творчістю, писав картини, фотокопії яких знаходяться у матеріалах справи, що потребувало фізичної витривалості, у зв'язку зі специфічними навантаженнями. [PERSON] був матеріально забезпеченою людиною, отримуючи у 2012-213 роках пенсію у розмірі від 2548 до 2989 грн. щомісячно. (т. 2 а.с. 82) Тоді як прожитковий мінімум у 2012 році, відповідно до даних Мінфіну України, на одну особу в розрахунку на місяць ця сума складав у розмірі: з 1 січня - 1017 гривень, 1 квітня - 1037 гривень, 1 липня - 1044 гривень, 1 жовтня - 1060 гривень, 1 грудня - 1095 гривень. Залишки вкладів [PERSON] складали 44 615 грн. (т. 1 а.с. 214) [PERSON] мав право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби. ( т. 1 а.с. 49) З довідки про середню заробітну плату [PERSON] видно, що працюючи водієм автотранспортних засобів, у квітні 2013 р. його зарплата становила 3570, 59 грн. (т. 1 а.с. 48) Крім того, на утриманні [PERSON] знаходиться його малолітній син - [PERSON], [INFO], та дружина - [PERSON], яка була звільнена з роботи 14.04.2011 року після порушення відносно неї кримінальної справи за ст.ст. 358 ч. 1 і ч. 2, ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 368 КК України. Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2011 року [PERSON] визнана винною за вказаними статтями КК України і їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права займати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов'язків строком на 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України, вона звільнена від відбування покарання з випробувальним строком 3 роки. (т. 1 а.с. 33, 173-192) Зазначені обставини спростовують посилання [PERSON] на те, що він та його дружина протягом останніх п'яти років доглядали за [PERSON], матеріально забезпечували його та надавали іншу допомогу, що його дружина у зв'язку з цим не працювала 5 років, доглядаючи за сином і дідусем. Сам [PERSON] та його сім'я після звільнення дружини потребували коштів на власне забезпечення. З дослідженої медичної картки [PERSON] видно, що він з 2001 року періодично амбулаторно лікувався у 21 поліклініці Одеського військового округу (Південного регіону) у зв'язку з кардіосклерозом, ішемічною хворобою серця, забиттям грудної клітини і лівої стопи, скаргою на зір. Останні п'ять років йому призначалось амбулаторне лікування і відповідні ліки. В 2009 році він знаходився на лікуванні в клініці дерматовенерології у зв'язку з пахвинною епідермофітією. Внаслідок лікування стан значно покращився, йому рекомендовано спостереження дерматолога за місцем проживання. За цей час [PERSON] самостійно проходив плановий огляд у різних лікарів, в тому числі терапевтом, під час яких, наприклад 3 листопада 2008 року і 22 березня 2011 року він не виказував скарг на стан здоров'я. Останній раз, 2 грудня 2012 року, він знаходився на амбулаторному обстеженні в Одеському обласному онкологічному диспансері у зв'язку з гіперплазією передміхурової залози. Після дослідження крові на онкомаркери йому був рекомендований огляд через 2 місяці. Посилання [PERSON] на знаходження його діда у безпорадному стані і у зв'язку з цим він потребував догляду і піклуванню, спростовуються ще однією фактичною обставиною. Тіло мертвого [PERSON] було знайдено у його квартирі. У зв'язку з тим, що лікарі не змогли визначити дату смерті, у свідоцтві про смерть [PERSON] не зазначається день смерті, а лише вказується місяць - березень 2013 р., актовий запис про смерть складений 16 березня 2013 року. Ця обставина свідчить, що спадкодавець тривалий час, можливо більше тижня, знаходився у квартирі з моменту настання смерті. Як би [PERSON] знаходився у безпорадному стані і у зв'язку з цим потребував догляду і піклуванню, який би здійснювали [PERSON] з дружиною, то вони не залишали би [PERSON] на такий тривалий час на одинці, і навіть не цікавились його станом. Не заслуговує на увагу довід [PERSON], що в цей період його батько [PERSON] знаходився у лікарні в тяжкому стані і тому він не спілкувався з дідом. Та обставина, що [PERSON] перед смертю і тривалий час після смерті ніхто не цікавився, свідчить про те, що спадкодавець за життя не був у безпорадному стані. [PERSON] з об'єктивних причин в цей час не спілкувався з батьком, не був на його похоронах, тому що знаходився в лікарні у відділеннях нейрохірургії і інтенсивної терапії в тяжкому стані з 9 березня по 26 квітня 2013 року, що не оспорюється сторонами та підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і документально. ( т. 2 а.с. 15-27) За клопотанням [PERSON] судом досліджена записна книжка [PERSON] З інформації, яка в ній міститься, можливо зробити висновок, що спадкодавець за життя самостійно вів господарство, як у квартирі, так і у садовому будинку, цікавився літературою, піснями, художнім мистецтвом, збирався відвідати Хорватію, відвідував лазню, спілкувався з різними людьми, піклувався своїм здоров'ям, цікавився відкриттям нового ресторану у м. Одесі, тощо. ( т. 2 а.с. 34, 35, 37 44 -71) Посилання представника [PERSON] на ті обставини, що [PERSON] декілька разів записував відомості про телефон сина, вказуючи його по імені і батькові, що він записував дії, які необхідно виконати, що тренував пам'ять, не свідчить про негативні стосунки з [PERSON] і поганий стан здоров'я спадкодавця. Лист [PERSON] з лав Радянської армії від 19 червня 1974 року і збереження цього листа батьком, свідчать про взаємну повагу сина і батька. ( т. 2 а.с 33) Надання [PERSON] доказів про ремонт і утримання спірної квартири стосуються періоду після відкриття спадщини і не впливають на вирішення спору. ( т. 1 а.с. 197-212) За клопотанням [PERSON] судом допитані свідки [PERSON] і [PERSON], які проживали з [PERSON] в одному будинку. Відповідно до їх показань, [PERSON] відвідував дідуся, приносив йому продукти. [PERSON] також суду показала, що [PERSON] приносив прання і ліки, оскільки [PERSON] не міг собі готувати та прати. Онук років п'ять ходив до діда, який міг робити зарядку і останні два роки ходив на базар. [PERSON] суду також показала, що [PERSON] за 2-3 роки перед смертю їздив до Москви, у Білорусію. Онука приносив йому воду з бювету, вони разом їздили на Соборну площу, на меморіал 411 батареї. [PERSON] вів активний спосіб життя, ходив до лазні, на базар, але нічого купити не міг. Останнім часом у нього проявлявся склероз, він потребував в силу віку підтримки, порад. Показання свідків [PERSON] і [PERSON], які не відвідували квартиру [PERSON], являються неконкретними і суперечливими. Очевидно, що ці показання дані за проханням [PERSON], якого свідки сприймають як сусіда. Даючи оцінку показанням свідків [PERSON] і [PERSON], суд враховує сукупність доказів по справі, а саме письмові докази, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стан спадкодавця і його відносини з сином, фотокартки від 09.05.2010 року, 27.05.2011 року і 11.04.2012 року, на яких зображено [PERSON] з сином [PERSON] під час сімейних свят, відпочинку на березі моря. ( т. 2 а.с. 28-29). Тому показання свідків [PERSON] і [PERSON] абсолютно не підтверджують, що [PERSON] був у безпорадному стані. Вони лише можуть свідчити про періодичне підтримання родинних стосунків з дідусем і онукою. Довідка голови ЖБК «Іллічівський - 6» про те, що [PERSON] доглядав [PERSON] не містить в собі посилання на джерело інформації і спростовується іншими доказами по справі.( т. 1 а.с. 32) [PERSON] являвся офіцером запасу підполковником у відставці. Він був освіченою людиною і мав реальну можливість висловити свою волю в заповіті на користь онуки або іншим чином розпорядитись своїм майном або позбавити сина права на спадщину. Не зробивши особисте розпорядження на випадок своєї смерті (заповіт), [PERSON] свідомо виходив з того, що єдиним його спадкоємцем являється його син - [PERSON], з матір'ю якого спадкодавець розірвав шлюб, коли сину було 9 років. Приймаючи рішення, суд зазначає, що у справі достатньо доказів для встановлення дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін. Зазначені вище обставини надають суду можливість зробити висновок про відсутність підстав для надання [PERSON] права на спадкування в порядку ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а отже і відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1268 - 1270 ЦК України, [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги, прийняв спадщину строком у шість місяців з часу відкриття спадщини, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Вона належить [PERSON] з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. ( ч. 1 ст. 1297 ЦК України) Ця вимога закону [PERSON] виконана, але у зв'язку з утриманням [PERSON] правовстановлюючих документів на квартиру, оспорювання ним права власності [PERSON] в порядку спадкування, у позасудовому порядку [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно та інше спадкове майно. [PERSON] поселився в спірну квартиру і відмовляється її звільнити, тим самим перешкоджає [PERSON] у здійсненні ним права користування власністю. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання прав припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На цій правовій основі суд визнає за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право приватної власності на наступні об'єкти: грошові кошти, що знаходяться в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», Філія - Одеське обласне управління на рахунках №№ [NUMBER], [NUMBER] (пенсійний), [NUMBER], відкритих на ім'я [PERSON]; на квартиру [ADDRESS]. Статтями 317 і 321 ЦК України встановлені зміст права власності, тобто право володіння, користування та розпоряджання своїм майном і непорушність права власності, яка проявляється у тому, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Способами захисту права власності є право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.( ст. ст. 387 і 391 ЦК України) Останній спосіб захисту права власності поширюється і від порушень, пов'язаних із позбавленням володіння. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. [PERSON] підлягає виселенню із спірної квартири в судовому порядку, як особа, що незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа нею і перешкоджає власнику квартири у здійсненні ним права користування. Тому суд, витребує у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] і виселяє [PERSON] з квартири [ADDRESS]. У задоволенні позовної вимоги [PERSON] про виселення усіх мешканців, які на час виселення будуть знаходитись у квартирі, суд відмовляє, у зв'язку з відсутністю в цій частині найменування відповідачів і неможливості їхнього притягнення до участі у справі в якості співвідповідачів. ( ч. 1 ст. 33 ЦПК України.) Розподіляючи судові витрати суд виходив з наступних міркувань. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,2 мінімальної заробітної плати, та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. На підставі зазначеного, ціна позову за первісним позовом [PERSON], формується з врахуванням ціни вказаної квартири 300 000, 00 грн. та загальної суми грошових коштів на рахунках в ПАТ «Ощадбанк» 44615 (1386,40+13229,08+30000,00) грн. та становить 344 615,00 (300 000,00+44 615,00), а отже загальна сума судового збору пропорційно до ціни позову має складати 3441,00 грн., що не перевищує розмір 3 мінімальних заробітних плат. У зустрічному позові [PERSON] просив встановити право власності на: ? частки вказаної квартири, що становить 150 000, 00 (300 000, 00/2) грн.; ? частки на рахунки уПАТ «Ощадбанк», що складає 22 307, 50 (44615,00/2) та на ? частки вказаної земельної ділянки - 50 000 (100 000,00/2), ціну якої встановлено судом з урахуванням географічного розташування на березі річки Сухий Ліман, яка впадає у Чорне море, а отже загальна ціна позову становить 222 307, 50 грн., а сума судового збору, відповідно до ціни позову, 2223,00 грн. З урахуванням вже раніше сплаченої [PERSON] суми судового збору 229,40 грн., суд визначає суму судового збору за зустрічною позовною заявою - 1993,60 (2223,00-229,40) грн. [PERSON], відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 05.07.2013 р., є інвалідом І групи, а тому, на підставі п. 1.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», є таким, кого звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі зазначеного, суд визначає остаточну суму судового збору, яка підлягає сплаті [PERSON] за первісним та зустрічним позовами в сумі - 5434,60 (3441,00+1993,60) грн.

Outcome: partial