Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

10 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що між сторонами укладено кредитний договір № dokhau 10100082 від 01 лютого 2007 року за яким він отримав кредит на придбання автомобіля у сумі 61356 грн. 80 коп. з кінцевим терміном повернення 01 лютого 2012 року зі сплатою 16,08% річних за користуванням кредиту. Відповідачем у односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку за договором з 16,08% річних до 27,48%. Просив визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо збільшення відсоткової ставки до 27,48% річних неправомірними та зобов`язати здійснити перерахунок залишку за кредитним договором та надати новий графік погашення кредиту. Заочним рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 14 квітня 2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю. Не погодившись з рішенням суду відповідач надав заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Ворошиловського районного суду м.Донецька від 19 жовтня 2011 року була залишена без задоволення, та апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові [PERSON] відмовити. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано, що згідно з п.2.3.1 укладеного між сторонами договору, банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. Розпорядженням ЗАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку зі зміною кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні була збільшена процентна ставка за користування кредитом до 27,48% річних. Про зміну умов договору позивачу було направлено 8 січня 2009 року письмове повідомлення, тобто банком були вжиті всі необхідні дії для належного повідомлення позивача про зміну відсоткової ставки до 9 січня 2009 року, тобто до моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Відповідно, підстав для задоволення судом позовних вимог не існувало. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове. Позивача та його представник у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення є порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги, суд 1-ї інстанції дійшов висновку, що положення п.п. 2.3.1 п. 2.3. кредитного договору про право відповідача збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемними з 09.01.2009 року і не створює для сторін цієї угоди ніяких юридичних наслідків, а тому процентна ставка за кредитним договором повинна залишитись без зміни до повного виконання всіх умов обома сторонами договору. З такими висновками суду апеляційний суд не може погодитись, виходячи з наступного. При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що 1 лютого 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № dokhau 10100082, згідно якого Банк зобов'язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 1 лютого 2007 року до 1 лютого 2012 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 61356 грн. 80 коп. на придбання автомобіля зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту. Відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору Банк має право в одноособовому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний фонд) або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). Листом від 25 грудня 2008 року відповідач повідомив позивача про збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором до 27,48% на рік, починаючи з 01 лютого 2009 року, посилаючись на зміну кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, та запропонував позивачу у разі незгоди із змінами кредитного договору не пізніше 20 січня 2009 року погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Відповідно до поштового реєстру зазначений лист на адресу позивача відправлений відповідачем 6 січня 2009 року. Письмової незгоди із зміною процентної ставки за кредитним договором позивач на адресу відповідача не направляв. Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-III, в редакції, що діяла на момент укладення договору 05 грудня 2007 року, відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до частини 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 01 грудня 2005 року) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Тобто, діюче на час укладення кредитного договору законодавство дозволяло банкам, в випадках передбачених договором, в односторонньому порядку змінювати процентну ставку за користування кредитом. Відповідно до п. 2.3.1 укладеного між сторонами кредитного договору Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівняні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний фонд) або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Тобто, умова кредитного договору від 1 лютого 2007 року про право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, викладена в п. 2.3.1 кредитного договору, на момент укладення договору відповідала вимогам закону. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, який набув чинності 9 січня 2009 року внесено зміни до законодавчих актів щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Тобто, вимоги ст. 1056-1 ЦК України та частини 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» розповсюджуються лише на правовідносини, що виникли з 9 січня 2009 року. Як вбачається з матеріалів справи, рішення про зміну відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору процентної ставки за користування кредитом відповідачем прийнято до набрання чинності згаданим Законом, що підтверджується матеріалами справи. Письмове повідомлення про збільшення процентної ставки за користування кредитом з 01 лютого 2009 року до 27,48% на рік ЗАТ КБ «Приватбанк» направив на адресу позивача 6 січня 2009 року, тобто також до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Суд першої інстанції ці вимоги законів не врахував і задовольняючі позовні вимоги помилково застосував згаданий Закон. Та обставина, що фактично процентна ставка банком підвищувалася з 01 лютого 2009 року не спростовує висновків суду. Згідно п. 2.3.1 кредитного договору банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Письмове повідомлення про зміну процентної ставки до вступу в чинність зміненої процентної ставки не суперечить та не порушує п. 2.3.1 кредитного договору. Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed