Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

10.12.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розділ квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка є об`єктом їх спільної сумісної власності, та просив визнати право власності на квартиру за кожним по 1/2 частині. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 22.05.2010 року по 27.11.2014 року перебував в офіційному шлюбі з відповідачем [PERSON] і проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу відповідач залишалася проживати за вказаною адресою. Угода про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю не досягнуто. Вказана квартира була придбана за час перебування у шлюбі, а саме 18.06.2012 року. Вартість квартири складає 61321,00 грн. та відповідно до договору купівлі-продажу є спільною сумісною власністю. У зв`язку з викладеним позивач вирішив звернутися до суду з позовом про розподіл зазначеної квартири, як спільного майна подружжя. Тому просив визнати право власності на квартиру за кожним по 1/2 частині. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020 року, який був проведений на підставі розпорядження в.о.керівника апарату Добропільського міськрайонного суду №51 від 05.02.2020 року, вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник, адвокат Карамян Е [PERSON] не з`явились, але від адвоката на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов просиві задовольнити повністю. Також в матеріалах справи мається заява позивача про розгляд справи без його участі, яка була подана до суду разом з позовною заявою. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позову та розділу квартири по 1/2 частині їй та позивачу. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони 22.05.2010 року по 27.11.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27.11.2014 року, рішення набрало законної сили 09.12.2014 року (а.с.8). З копії договору купівлі-продажу від 18.06.2012 року вбачається, що [PERSON] придбав у спільну сумісну власність подружжя квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,5 кв.м. (а.с.10). З копії витягу про державну реєстрацію прав, реєстраційний номер 13641205 від 06.07.2012 зазначено [PERSON] власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до звіту від 08.11.2019 року, про оцінку майна двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] вартість зазначеної квартири складає 61321,00 грн., вартість 1/2 частини квартири дорівнює 30660,50 грн. (а.с.18-27). Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зі змісту п.п.23,24 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»(далі за текстом- постанова Пленуму ВСУ) вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 Сімейного кодексу. Суд враховує, що придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , здійснювалось в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, крім того у договорі купівлі-продажу квартири від 18.06.2012 року зазначено, що квартира купується у спільну сумісну власність подружжя. Отже, судом встановлено, що спірна квартира була придбана сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі та згідно зі ст.60 СК України має вважатися та вважається спільним сумісним майном подружжя. На підставі викладеного та у зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , про визнання права власності на 1/2 частку квартири за кожною із сторін та виділення на їх користь такої частки, підлягають задоволенню. Що стосується розподілу судових витрат, суд погоджується з вимогою позивача про розподіл таких витрат між сторонами, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved