Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

11.01.2016 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 13.07.2006 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №10-29/2250, згідно умов якого, [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 192000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 13,2% річних та з остаточним поверненням 13.05.2026. З метою забезпечення своєчасного виконання та повного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 13.07.2006 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого поручитель та боржник за несвоєчасне або неналежне виконання зобов'язань несуть солідарну відповідальність. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 08.12.2015 у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 299 775, 10 доларів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 08.12.2015 складає 7 029 935 грн. 27 коп., позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь суму заборгованості у вказаному розмірі. Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. До суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника, позов підтримав та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд визнавши причини неявки відповідачів неповажними, вважає за можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, 13.07.2006 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №10-29/2250, згідно умов якого, [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 192 000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 13,2% річних та з остаточним поверненням 13.05.2026. ( а.с.6-9) З метою забезпечення своєчасного виконання та повного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 13.07.2006 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №02-10/1968, згідно умов якого передбачено, що у відповідності з цим договором поручитель зобов'язаний солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. (а.с.10-11) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п. 3.3.8. кредитного договору, відповідач [PERSON], яка є позичальником, взяла на себе зобов'язання сплачувати проценти за використання кредиту, в порядку, визначеному п.п. 2.4., 2.5., 2.6. кредитного договору. Відповідно до п. 3.3.9. кредитного договору позичальник зобов'язана своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими санкціями в порядку, визначеному п.1.1. цього договору. Згідно з п.4.1. вказаного кредитного договору у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п.1.2. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 % від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням. Разом з тим, взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, зокрема з погашення суми кредитів, процентів відповідачем [PERSON] не були виконані, в зв'язку з чим у останньої утворилась заборгованість за кредитним договором. Відповідно до наданого позивачем в судовому засіданні розрахунку, заборгованість за кредитним договором станом на 08.12.2015 становить 299 775,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (1долар=23,4507) складає 7 029 935грн.27коп., у тому числі: 117 880, 68 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 2 764 384 грн. 23 коп.- заборгованість за кредитом, 91 776, 26 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 2 152 217 грн. 36 коп.- сума заборгованості за відсотками, 59 300, 53 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1 390 638 грн. 84 коп.- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 30 817,63 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 722 694 грн. 84 коп.- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. (а.с.17-18) Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Та обставина, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту, відсотків за кредитним договором в судовому засіданні знайшла своє підтвердження, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 299 775,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (1долар=23,4507) складає 7 029 935 грн. 27 коп. обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором та відповідає перед Банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Відповідно до п.3.1.1. вказаного договору поруки, поручитель зобов'язаний протягом одного робочого дня, від дати отримання письмової вимоги кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, виконати відповідне зобов'язання. Повідомлення, що направляється кредитором поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом ( за адресою, що вказана у договорі) чи надано особисто поручителю відповідно до п.6.1. договору поруки. Разом з тим, належних та достатніх доказів, які б підтвердили направлення та отримання поручителем [PERSON] повідомлення про невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором і необхідності їх виконання поручителем суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Оскільки договором поруки строк його дії в розумінні ч.1 ст. 252 ЦК України не встановлено, а визначено повним виконанням, суд вважає, що до правовідносин сторін підлягає застосуванню наведене вище положення другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно роз'яснень Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012, в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України у справі №6-53цс14 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.1.1.1 кредитного договору починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 13 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованость за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 2 304,00 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 13.07.2026. Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості останній черговий платіж був здійснений 14.12.2012. Таким чином, порушення терміну внесення чергового платежу за кредитним договором відбулось з боку відповідача [PERSON] 13.01.2013, інших платежів за вказаним кредитним договором відповідачами не здійснювалось. Враховуючи викладене, у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право вимоги дострокового погашення заборгованості за кредитним договором до відповідачів з 13.01.2013. Як встановлено судом, позивач протягом дії договору поруки не звертався з позовом до поручителя [PERSON] З даним позовом позивач звернувся до суду, згідно штемпеля на конверті 05.01.2016, тобто через 2 роки 11 місяців 23 дні від дня настання строку виконання основного зобов'язання, визначеного кредитним договором та договором поруки, а саме 13.01.2013. Іншого судом не встановлено. Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи та виходячи з положень ч. 4 ст.559 ЦК України, Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012, суд дійшов висновку, що на час пред'явлення позову до суду в січні 2016 року порука [PERSON]. вважається припиненою, оскільки шестимісячний строк, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав - сплинув 14.06.2013. Позивачем суду інші дані та докази не надані, іншого договором поруки між сторонами не визначено та судом не встановлено. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає у зв'язку з його безпідставністю. У зв'язку із частковим задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 105 449 грн. 03 коп., що документально підтверджено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial