Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

10 листопада 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс КР» (далі ТОВ «Житлосервіс КР») звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначило, що відповідач є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Лісового 17/3 у м. Кривому Розі та позивач надає житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території за вказаною адресою. Відповідач у добровільному порядку житлово-комунальні послуги не оплачує, у звязку із чим утворилась заборгованість за період з 01.03.2014 по 31.07.2015. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги в розмірі 2693,72 грн., інфляційні витрати в розмірі 1955,64 грн., понесені судові витрати. В подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат та просив стягнути суму інфляційних витрат в розмірі 980,81 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав визначених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Також зазначила, що в рішенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.01.2016 було невірно зазначено період стягнення заборгованості. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Зазначили, що договору з надання житлово-комунальних послуг між ТОВ «Житлосервіс КР» та [PERSON] не укладалось, актів виконаних робіт відповідачу не було предявлено, відповідач самостійно здійснює утримання прибудинкової території. Також зазначили, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.01.2016 було стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги за березень 2014 року, яке знаходиться на виконанні у Жовтневому ВДВС. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до витягу Про Державну реєстрацію прав № 33326124 від 28.02.2012, виданого КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» [PERSON] є власником нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 17/3. (а.с. 7). Пунктом 1.2. рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 27.12.2011 № 435 затверджено періодичність та строки виконання робіт на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, порядок проведення перерахунків за ненадані або надані не в повному обсязі послуги для всіх категорій споживачів (додаток). (а.с. 8). У відповідності до карток фактичної собівартості утримання будинку за адресою Лісового 17, ТОВ «Житлосервіс-КР» за період з 01.03.2014 по 31.07.2015 були виконані наступні роботи: з прибирання сходових кліток; прибирання прибудинкової території; технічне обслуговування ліфтів; обслуговування систем диспетчеризації; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання і зливової; освітлення місць загального користування і підвальних приміщень та підкачування води; енергопостачання ліфтів; поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання; дератизація; обслуговування димовентиляційних каналів. (а.с. 23-65). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року по справі № 212/3817/14-ц було задоволено позовні вимоги ТОВ «Житлосервіс-КР» до [PERSON] про стягнення житлово-комунальних послуг за період з 01 липня 2013 року по 01 квітня 2014 року в сумі 820,83 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. (а.с. 79-80). 19 листопада 2015 року постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП № 49418637 з примусового виконання за виконавчим листом № 212/3817 на суму боргу в розмірі 1064,43 грн. (а.с. 82). Відповідно до квитанції №0.0.476506341.1 від 16.12.2015 [PERSON] було сплачено до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції 1117,94 грн. (а.с. 81). У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Так, сторонами не заперечувався той факт, що позивач є належним балансоутримувачем будинку № 17 по вулиці Лісового у м. Кривий Ріг, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 23 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. За таких обставин відповідач, за відсутності укладеного договору на надання житлово-комунальних послуг, не звільняється від їх оплати. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також у п. 72 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» від 25.07.2002 року зазначено про те, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів («Брумареску проти Румунії», параграф 61). Оскільки за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року по справі № 212/3817/14-ц вже було стягнуто з [PERSON] заборгованість за спожиті у березні 2014 року житлово-комунальні послуги, тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума боргу за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2014 по 31.07.2015 в розмірі 2521,80 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку. (а.с. 6) Також, згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню індекс інфляції за весь час прострочення за період з 01.04.2014 по 31.07.2015 в розмірі 871,73 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку. (а.с. 20-21). Оскільки позовні вимоги ТОВ «Житлосервіс-КР» задоволено частково, тому згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1157,10 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 16, 625 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial