Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

11.09.2019 року позивачка [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Костюченка В.К., звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] . В належному їй будинку зареєстрований як такий, що постійно в ньому проживає відповідач [PERSON] . Фактично відповідач будинком не користується, факт непроживання відповідача в належному позивачці будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 02.09.2019 року. При опитуванні сусідів з`ясовано, що відповідач не проживає в будинку приблизно 8 років. Наявність реєстрації відповідача в належному позивачці житловому будинку перешкоджає їй користуватися житловим приміщенням (зокрема отримувати субсидію на оплату комунальних послуг). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, проте її інтереси в судовому засіданні представляє адвокат Костюченко В.К., який позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти прийняття заочного рішення не заперечував. Додатково пояснив, що відповідач є онуком позивачки, але не проживає в будинку позивачки приблизно 8 років. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав та враховуючи, що сторона позивача не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав КП «Новгород-Сіверського міжміського бюро технічної інвентаризації» № 33144553 від 10.02.2012 року, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності, на підставі рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області №2-550/2011 від 22.12.2011 року, належить [PERSON] ( а.с. 5). Відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками виконавчого комітету Команської сільської ради (а.с.7,12). Згідно акту від 02.09.2019 року комісії у складі сільського голови Акуленко Л.О., депутата сільської ради Шинкарецької О.П., члена виконавчого комітету [PERSON], сусідів [PERSON] , [PERSON] провела обстеження домогосподарства жительки [ADDRESS] [PERSON] . На дату обстеження зареєстрований у домогосподарстві [PERSON] фактично не проживає . Зі слів [PERSON] він вже більше восьми років не з`являється зовсім, тому що проживає в Криму. Дану інформацію підтверджують сусіди (а.с.6). Факт непроживання [PERSON] за місцем реєстрації, підтверджується також довідкою виконавчого комітету Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 02-15/273 від 23.09.2019 року (а.с.12). Стаття 405 ЦК України визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] являється онуком позивачки та не проживає за місцем реєстрації вже більше восьми років, домовленості про інше між сторонами не досягнуто, тому суд приходить до переконання, що [PERSON] втратив право на користування житлом позивачки. Крім того, стаття 316 ЦК України визначає право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням і задовольняє позов повністю. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України суд вирішує питання розподілу судових витрат та стягує судовий збір з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved