Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

10.12.2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі договору № б/н від 15.11.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 3 250,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 31.10.2013 року, виникла заборгованість у сумі 13 702,55 грн.. У добровільному порядку відповідач зазначену суму боргу сплатити відмовляється. Тому на підставі вищевказаного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по справі. Відповідач заперечень проти позову не надав. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2005 року ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 250,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З розрахункового документу заборгованості станом на 31.10.2013 року, встановлено, що заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н складає 13 702,55 грн., із них: за кредитом у розмірі 3 003,93 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9 569,93 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500.00, штраф (процентна складова) у розмірі 628,69 грн.. Відповідач свої зобов'язання не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 31.10.2013 року, виникла заборгованість у сумі 13 702,55 грн., чим завдано позивачеві збитків на зазначену суму. Відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав можуть бути відшкодування збитків. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Тому, позивач має право на відшкодування збитків, завданих відповідачем внаслідок неналежного виконання зобов'язань. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала в повному обсязі. До теперішнього часу суму збитків відповідачем не оплачено. Тому, вимога представника позивача про стягнення з відповідача матеріальних збитків у сумі підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі ст. ст. 11, 15, 16, 22, 509, 526, 527, 530, 638, 641, 714, 1166, 1054 ЦК України та

Outcome: approved