Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

11 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 08 липня 1995 року між сторонами був укладений шлюб, про що зроблено актовий запис у відділі РАЦС УЮ Жовтневого району м.Дніпропетровська № 615. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка залишиться проживати з матір'ю. Шлюбні стосунки позивача з відповідачем припинені з серпня 2013 року. Сторони проживають в спільному житловому приміщенні, спільне господарство не ведуть, мають різний бюджет, життям один одного не цікавляться. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що у сторін різні погляди на сімейне життя, різні характери та інтереси. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу стали неможливими, у зв'язку з чим позивач просить розірвати шлюб. 11 грудня 2014 року позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Одночасно надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. 11 грудня 2014 року відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Одночасно надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Судом у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 липня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 615 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 вересня 2001 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 вересня 2001 року. 20 листопада 2014 року при розгляді позовної заяви судом у судовому засіданні позивач наголошував на розірванні шлюбу, проте відповідач заперечувала у задоволенні позову і просила суд надати подружжю строк на примирення для збереження сім'ї. 20 листопада 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська була винесена ухвала, якою сторонам по справі було надано строк на примирення. Проте примирення сторін не відбулося, про що свідчать заяви подані до суду сторонами від 11 грудня 2014 року, згідно яких останні просили шлюб розірвати. Спільне життя сторін не склалося через те, що у сторін різні погляди на сімейне життя, різні характери та інтереси. Сторони спільне господарство не ведуть, спір про поділ майна відсутній, питання щодо подальшого проживання з позивачем їх дитини не має. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що подружжя сімейні стосунки не підтримує тривалий час, шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені, а відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд приходить до висновку, що родина розпалась остаточно, і відновлення бути не може, а шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved