overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

10 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову вказує, що 11 грудня 2013 року в відділі реєстрації актів Цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві укладено шлюб між ним та [PERSON], яка після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON], актовий запис № 2644. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння ніж ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. На протязі останнього року сімейне життя ніж ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрично протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно пред'являє позивачу не обгунтовані претензії, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки, що роблять спільне життя нестерпним. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, а шлюб лише формальний. Враховуючи вищевикладене позивач просить шлюб розірвати. В судове засіданні позивач не з'явився, подав до канцелярії суду заяву в якій просить суд позов задовольнити та розглядати справу без його участі. Також зазначив, що майновий спір між ними відсутній. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до канцелярії суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Зазначила, що з позивачем не проживає з 09.09.2015 року, донька після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 11.12.2013 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві актовий запис № 2644. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з матір'ю. Спору щодо місця проживання дитини у сторін не має. Спір щодо поділу майна відсутній. Сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство , а тому шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу стало відсутність взаєморозуміння між сторонами. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

10 вересня 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 квітня 1988 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Радехівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №2. Неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач відмовляється реєструвати розлучення в органах РАЦС. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 квітня 1988 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Радехівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №2 (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

10 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 27 серпня 1994 року нею з відповідачем укладений шлюб у Орлівщинській сільській Раді Новомосковського району Дніпропетровської області, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття і вважає, що ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця буде достатньо для задоволення потреб дитини. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1994 року до 05 березня 2013 року (а.с. 2, 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 6), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

10 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з\~\~вказаним позовом, мотивуючи тим, що 20 червня 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають трьох дітей -\~\~[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, оскільки з відповідачем не зійшлись характерами та поглядами на життя, у звязку з чим систематично виникали суперечки, сварки та бійки. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, майнових спорів не мають, діти проживатимуть разом з нею (а.с. 2). Позивач в судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з'явився, повідомлений належним чином, що дає суду підстави для застосування положень ст.ст.\~169, 224,\~225 ЦПК України\~та розглянути справу в заочному порядку.\~\~ Суд, дослідив письмові докази по справі в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 20 червня 2003\~\~року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетрвоськ, запис № 163, про що свідчить копія свідоцтва про одруження, серія 1-КИ № 177882 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження (а.с. 4, 5, 6). Вiдповiдно до частини другої\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

10 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] Нікіти Євгенійовича, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, дитина повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. В судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2012 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] Нікіту Євгенійовича, [INFO] (а.с. 5), який мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з серпня 2014 року, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексуУкраїни батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексуУкраїни право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, проживання дитини сторін разом з матірю, перебування на її утриманні, обовязок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, визнання ним позовних вимог. Отже, враховуючи обставини справи та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З відповідача на користь держави та позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі по 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

10 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач (з урахуванням уточнень) обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем, мають сина: [PERSON], [INFO]. З серпня 2015 року шлюбні стосунки між сторонами припинено, мешкають окремо. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У звязку чим вона вимушена звернутись до суду. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/4 частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини щомісячно (а.с. 1-2, 9). Позивач в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2002 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~- способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі.\~\~Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги його стан здоровя та матеріальне становище, відсутність на його утриманні інших осіб, дійсні обставини справи та його обов'язок по належному утриманню сина, а також стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Тому з відповідача, необхідно стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат слід вирішити на підставі\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

10 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона з 08 жовтня 2011 року перебуває у шлюбних відносинах. Від шлюбу має сина [PERSON] , [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, син знаходяться на її повному утриманні, а тому просила стягнути з останнього аліменти у розмірі 100 грн. щомісяця. Позивачка до суду не з'явилась, просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала. Відповідач з позовом згоден , що убачається з відповідної заяви. Дослідивши матеріали справи суд приходить до таких висновків. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. З копії свідоцтва про народження, виданого 03 травня 2012 року відділом реєстрації актів громадянського стану Барвінківського райнного управління юстиції, реєстровий запис № 35, вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , який народився [INFO]. у [PERSON] . Відповідач, який є батьком дитини, зобов'язаний матеріально утримувати свого сина [PERSON]. Той факт, що відповідач ухиляється від утримання сина, підтверджується довідкою виконкому Барвінківської міської ради від 04 вересня 2015 р., згідно з якою, [PERSON] дійсно знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що відповідач в даний час не працює, має нерегулярний дохід, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивачки аліменти в сумі 100 грн. щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

10 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 14 лютого 2012 року, зареєстрованому Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, за актовим записом № 04. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує, що приводом для розлучення стали розбіжність характерів, різні життєві інтереси та цілі, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, строк для примирення просить не надавати. У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 181495 виданого Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON], 14 лютого 2012 року уклали шлюб та отримали спільне прізвище «Стуцаренко», про що зроблено відповідний актовий запис № 04. Відповідно до свідоцтва серії І-ВЛ № 274157 про народження [PERSON] [INFO], батьками дитини зазначені сторони по справі. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з письмових пояснень позивачки, вона наполягає на розірванні шлюбу та не бажає його збереження, посилаючись на фактичне припинення з відповідачем шлюбно -сімейних відносин. Зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу та неможливість збереження сім'ї суд вважає поважними, тому надання строку для примирення суд вважає не доцільним. Майнового спору між сторонами немає. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачкою про що сторони дійшли згоди. Таким чином, суд вважає, що шлюб між подружжям підлягає розірванню, оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно та ніхто не може бути примушений до зберігання подружніх відносин, якщо їхні засади втрачені. З відповідача підлягають стягненню судові витрати понесенні позивачкою у сумі 487 грн. 20 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

10 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У звязку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню неповнолітньої дитини. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року (а.с.2). Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.3). Дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вище зазначені обставини відповідач не заперечив, позов визнав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позовні вимоги визнає, вимоги позивачки про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення на захист прав дитини на матеріальне забезпечення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved