Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-25 00:00:00

10 березня 2015 року до Любешівського районного суду з позовом звернулась [PERSON]. Просила ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають троє синів, які проживають з нею окремо від відповідача. Самостійно забезпечити належні умови їх життя вона не може. [PERSON] з часу розриву шлюбно-сімейних стосунків участі в їх утриманні не бере, хоча має на це змогу, адже є підприємцем та має власний бізнес. У суді [PERSON] змінила позовні вимоги. Оскільки відповідач від підприємницької діяльності має мінливий дохід, просить стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі: по тисячі гривень на кожну дитину щомісячно. У судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали. [PERSON] вказала, що за час шлюбу ними побудовано магазин. Відповідач здійснює торгівлю побутовою технікою. Попри те, що [PERSON] у податкових деклараціях вказує про нульові доходи, бізнес є прибутковим. Позивач спроможний сплачувати заявлені нею суми. Представник позивача [PERSON] вважає, що подані [PERSON] копії кредитних договорів, які нібито свідчать про борги відповідача, не слід брати до уваги при визначенні розміру аліментів. При цьому звернула увагу, що актуальної інформації про суму своїх кредитних зобов'язань відповідачем не надано. Відповідач, представник відповідача позов визнали частково. [PERSON] вказав, що на утримання дітей витрачає не менше ніж позивач. У цей час він не отримує доходів від підприємницької діяльності. Додав, що має несплачені кредити. Разом з тим, інших утриманців у нього немає. Представник відповідача [PERSON] вважає, що з врахуванням усіх повідомлених позивачем обставин справедливим буде присудження аліментів з відповідача у розмірі 400 гривень на кожну дитину щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши законодавство та дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 60, частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає доведеними наступні обставини: що діти [PERSON] у цей час проживають з позивачем; що розмір доходів позивача складає приблизно дві тисяч гривень у місяць. Сторони перебувають у шлюбі, від якого мають троє синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], який народився [INFO] року. Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] є фізичною собою-підприємцем і не перебуває у процесі припинення чи банкрутства. Згідно з інформацією з Любешівського відділення Ратнівської ОДПІ ДФС у Волинській області [PERSON] з квітня 2014 року по 31 березня 2015 року доходів не отримував. Суд не бере до уваги як свідчення матеріального становища [PERSON] його пояснення службі у справах дітей від 05 лютого 2015 року про можливість матеріального забезпечення дітей у випадку їх проживання з ним. Суд також погоджується з доводами представника позивача та не бере до уваги при вирішенні питання про розмір аліментів надані стороною відповідача договори від 22 березня 2004 року, 20 грудня 2005 року, 13 та 21 лютого 2008 року щодо кредитів [PERSON], адже актуальних даних щодо розміру боргових зобов'язань відповідачем не подано. Разом з тим, стороною позивача не спростовано докази відповідача про відсутність у нього доходів від здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України (далі - СК) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положень частини 1 статті 184 СК, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 1 статті 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи дослідженні у судовому засіданні обставини в їх сукупності, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: partial