overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

12.03.1971 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Малютіною) [PERSON], [INFO], укладено шлюб в Міськ. ЗАгСі м. Єнакієве Донецької області, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу І-НО № 304192 від 12.03.1971 року. 17.01.2017 року [PERSON] померда в м. Єнакієве, про що сідчить свідоцтво про смерть, видане Краматорським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області. З 22.11.2017 року [PERSON] зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: м. Краматорськ, вул Академічна, 52-31, про що свідчить довідка від 22.11.2017 року № 68990 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 27.11.2017 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], бо ним пропущено встановлений законом строк для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори. Відповідно до відповіді УПФУ у м. Краматорську від 23.03.2018 року № 5752/02 залишок недоотриманої пенсії [PERSON] складає в розмірі 13932,44 грн.. Оскільки представником відповідача не було надано відзиву на позов та у судовому засіданні він не заперечував проти задоволення позовних вимог, тому суд приймає до уваги лише докази позивача та вважає їх обгрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України у випадку, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для надання їм заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем за законом та пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживав на території, не підконтрольній українській владі, яка є територією проведення АТО, а тому, він був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позову та визначає [PERSON] додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 17.01.2017 року. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

12.03.2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на тре, що 11.06.2009 р. він позичив [PERSON] 3516 грн. терміном до 20.12.2009 р., про що позичальник надала йому розписку. Однак у зазначений термін відповідачка свої зобовязання не виконала, грошові кошти не повернула. В звязку з чим, позивач просить стягнути борг в сумі 3516 грн., на 150 грн. з врахуванням індексу інфляції за час прострочення платежу. Відповідачка позов визнала, про що надала суду письмову заяву, при цьому пояснивши, що дійсно спірний договір з позивачем укладався, на даний час повернути позикодавцеві грошові кошти не може через їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, установив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 11.06.2009 року [PERSON] уклав договір позики з [PERSON] та передав їй грошові кошти в сумі 3516 грн. з кінцевим терміном погашення до 20 грудня 2009 р., ця обставина підтверджується розпискою [PERSON], але у зазначений у розписці термін сплати боргу відповідачка борг не повернула. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто незалежно від неможливості виконання ним грошового зобовязання. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України та відповідно до ст. 3 Декрету КМ України „Про державне мито з відповідача необхідно стягнути державне мито на користь [PERSON] у розмірі 51 грн. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

12.03.2012 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК», яка по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с. 7, 9-23). З 21.05.2018 найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складне між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через wеb-сайт банку (www. privatbank.ua. або інший інтернет /СМС- ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

12.03.2013 року між [PERSON] і відповідачем [PERSON], . було укладено договір позики по якому позичальник позичив у [PERSON] 1000 доларів США на строк до 30 березня 2013 року . Але в цей строк [PERSON] боргу [PERSON] не повернув , а тому той звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача в його користь борг в гривнях в сумі 18 031,71 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що факт позики у нього грошей підтверджується розпискою , виданою йому відповідачем. [PERSON] порушив зобов`язання , щодо повернення йому боргу , не повернувши грошей до 30.03.2013 року. На час подачі позову цей борг в гривнях становить 16157,80 грн. Крім цього , оскільки відповідач порушив виконання грошового зобов`язання , він повинен , у відповідності до ст. 625 ч.2 ЦК України , сплатити йому 3% річних від простроченої суми , що становить 429,70 грн. Крім цього ще просить стягнути 1444,21 грн. на підставі ст.1048 ЦК як проценти за користування позикою. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги і просила суму основного боргу з відповідача стягнути в доларах США , а решту боргу у гривнях. Відповідач в судове засідання не з`явився, але направив телефонограму у якій просив справу розглядати без нього, він позов визнає. Оцінивши подані докази, суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: З розписки [PERSON] від 12.03.2013 року видно , що він вказав у ній що позичає 1000 доларів США на термін з 12.03.по 30.03.2013 року. Цього обов`язку відповідвач не виконав , а тому в цій частині з [PERSON] слід стягнути в користь позивача 1000 доларів США. Позивач просить визначити суму боргу з врахуванням того , що по курсу долара борг в гривнях становить 7993 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сума боргу не змінилася в доларовому виразі, що становить 1000 доларів США, то індекс інфляції за час прострочення не стягується , тому що інфляція стосується гривневих позик. Сума основного боргу в гривнях складає 7993 грн. 3% річних від цієї суми за період з 31.03.2013 року по 31.03.2014 року буде становити 239,79 грн. Отже всього з відповідача слід стягнути ще 448,35 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання. Що стосується стягнення з відповідача ще 1444,21 грн. процентів на підставі ст.1048 ЦК України , то в цій частині позов задоволений бути не може , оскільки розпискою відповідача сплата цих процентів не була обумовлена і позивач про це навіть не зазначає у своєму позові.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

12.03.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 2005 року вони з відповідачем мешкали однією сім'єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Під час мешкання у них народилася спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. З 2008 року вони з відповідачем стали мешкати окремо. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги не надає. Вона не працює та не має змоги самостійно утримувати сина. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 200 грн. щомісячно на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками дитини [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Виходячи з того, що дитина подружжя проживає разом із позивачем, враховуючи вік дитини, спільний обов'язок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 12.03.2014 в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Враховуючи, що відповідач є інвалідом 2 групу, судовий збір стягненню не підлягає.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

12.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, просив стягнути з [PERSON] витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, посилаючись на те, що між ним та адвокатом було укладено угоду про надання правової допомоги, але суд відмовив в задоволенні вимоги про стягнення суми 500 грн., яку заявник сплатив за правову допомогу і складання позову, оскільки доказів її існування не були надані заявником у судовому засіданні. Заявник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримав. 17.12.2013 року Шахтарським міськрайонним судом по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу ухвалено рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 525,60 грн., у відшкодування моральної шкоди 300 грн., сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 124,14 грн., витрати, пов'язані з переїздом в інший населений пункт в розмірі 17,60 грн., а всього стягнуто 966,14 грн. У відповідності з ч.1 ст.220 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які приймали участь у справі, або з власної ініціативи прийняти додаткове рішення, якщо з будь-якої позовної вимоги з приводу сторін якої сторони надавали докази і пояснення, не прийнято рішення. Як вбачається з рішення суду питання про витрати на правову допомогу було вирішено при ухваленні рішення, відмову в задоволенні вимоги про стягнення вказаних витрат суд мотивував тим, що позивачем, крім квитанції про сплату адвокату 500 грн. за надання правової допомоги, не надано документ на підтвердження виконання робіт, як то акт виконаних робіт, тощо, що унеможливлює вирішити питання про стягнення грошової суми, витраченої на правову допомогу. Додаткове рішення не може бути ухвалене на підставі додатково поданих доказів про розмір та склад судових витрат. Не допускається подання документів, що підтверджують розмір витрат на правову допомогу, і їх виключення до складу судових витрат після ухвалення рішення. У зв'язку з цим заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

12.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив розірвати шлюб між ним (позивачем) та відповідачкою ( [PERSON]А.), зареєстрований 14.01.1984 році Михайлівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області, актовий запис № 01, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, що привело до припинення шлюбних відносин у жовтні 2013 року . Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей . Позивач у судове засідання не зявився , однак надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.01.1984 року. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] і сина [PERSON] [INFO], які мешкають окремо. Шлюбні відносини припинилися у жовтні 2013 року . Сукупність досліджених судом доказів, їх оцінка свідчать проте, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

12.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю інвестиційно-будівельна компанія «Альфа-Інвест» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з січня 2009 року по грудень 2009 року в сумі 25 885 грн. 15 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до 26.07.2010 року він працював у відповідача та згідно довідки від 19.03.2010 року за вих. № 13 заборгованість по заробітній платі за період з січня 2009 року по грудень 2009 року становить 25 885 грн. 15 коп., на день звільнення вона не була виплачена та залишається не виплаченою станом на сьогоднішній день, у зв'язку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю інвестиційно-будівельна компанія «Альфа-Інвест» та 26.07.2010 року його було звільнено з роботи за угодою сторін на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України (а.с.3). Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю інвестиційно-будівельна компанії «Альфа-Інвест» від 19.03.2010 року за вих. № 13 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період з січня 2009 року по грудень 2009 року (за вирахуванням податків та зборів) становить 25 885 грн. 15 коп. (а.с. 5). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду, що працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера та протягом 2009 року заробітна плата працівникам підприємства не виплачувалась. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Стаття 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів щодо здійснення виплати заробітної плати позивачу, що свідчить про порушення вимог Закону, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 25 885 грн. 15 коп. (за вирахуванням податків та зборів), така підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

12.03.2014 року [PERSON] звернувшись до суду просить стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. В обґрунтуванні позову вказує, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню і відповідно до ст. 180, 183 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідача на одну дитину аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. На підставі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

12.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 05 березня 1992 року у відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 472. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що під час спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей донька [PERSON], яка є повнолітньою та син [PERSON] [INFO] Сімейне життя у них не склалось, основною причиною розпаду сімї є те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. Між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Причиною такого ставлення є зловживання алкоголем зі сторони чоловіка. Намагання зберегти сімю були марними. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не прибув та подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовом згідний, а тому суд вважає, що розгляд справи слід проводити у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 05 березня 1992 року у відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 472 (а.с.3). З копії свідоцтва про народження вбачається, що у шлюбі у них [INFO] року народився син [PERSON], який на час розгляду справи також є повнолітній (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та інтересам дітей, що мають істотне значення. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

12.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 22 грудня 2007 року у відділі РАЦС по місту Первомайський Первомайського міськрайонного Управління юстиції Харківської області Україна, актовий запис № 318, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сім'ї постійно відбуваються сварки. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені та відновлювати їх не будуть, тому позивач і звернулась до суду з даним позовом про його розірвання. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає та залишиться проживати разом з матір'ю. В судове засідання позивач не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву повністю підтримує, просить її задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], 02.04.2014року надав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, 15.04.2014 року у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без її участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved