Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

10 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 07 вересня 2001 року. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції, актовий запис №286. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року у них значно погіршились відносини з відповідачем, вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Вони стали чужими одне одному, втратили почуття любові, сім»ю зберегти неможливо. Спір про поділ майна, що є їх спільною власністю - відсутній. Донька [PERSON] проживає разом з нею, кошти на її утримання відповідач надає. Просить розірвати шлюб. 23.07.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з'явилася, але до початку судового засідання через канцелярію суду від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 вересня 2001 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №286 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинені з червня 2017 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved