Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

10 вересня 2018 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що на підставі укладеного між сторонами договору №1010459 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 21 квітня 2015 року, а також Додаткового договору №1 до Договору №1010459 відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 7900 гривень, зобов'язавшись повернути кредит у встановлений договором строк, сплатити 28% річних за користування кредитом (40% річних за несанкціонований овердрафт), а також інші обов'язкові платежі. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої договірні зобов'язання, позивач просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість, розмір якої станом на 21 червня 2018 року становить 13700,78 гривень. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі. В судове засідання сторони не з'явились, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від відповідача до суду відзив на позов не надходив. Разом з тим, стороною позивача суду подана заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій також вказується на підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2015 року між сторонами у справі було укладено Договір №1010459 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, а 03 вересня 2015 року між тими ж сторонами - позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено Додатковий договір №1 до Договору Договір №1010459 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого позичальник отримав на вже відкритий в банку поточний рахунок кредит в розмірі 7900 гривень, зобов'язавшись його повернути в порядку та на умовах, визначених договором: (п.1.4, 4.4, 4.9 Додаткового договору №1) щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати всі платежі на підставі цього звіту (виписки) не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим; у разі порушення строку сплати платежів за договором позичальник зобов'язався сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання; сплачувати 28% річних за користування кредитом (40% річних від суми несанкціонованого овердрафту у випадку його виникнення). Банк має права вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів. (а.с.4-9, 19-22) Із матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої договірні зобов'язання виконав в повному обсязі. В той же час, відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобов'язання із своєчасного повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивачем нараховано відповідачу станом на 21 червня 2018 року в загальному розмірі 13700,78 гривень, з якої: 7900 гривень - прострочений основний борг за кредитом, 3670,41 гривень - прострочені проценти за користування кредитом, 6 гривень - комісія за обслуговування карткового рахунку, 490,31 гривень - борг по картковому рахунку (несанкціонований овердрафт), 398,04 гривень - нараховані і несплачені проценти по несанкціонованому овердрафту, 749 гривень - пеня, 352,34 гривень - інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 38,31 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 96,37 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. (а.с.10-18) Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі. (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидами якої є пеня (ст.549 ЦК України). Положеннями ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за Договором №1010459 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 21 квітня 2015 року та Додатковим договором до нього №1 від 03 вересня 2015 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного кредитного договору із дотриманням вимог діючого законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом у вказаному в позові розмірі, а у позивача - права вимагати від відповідача повернення такої заборгованості, враховуючі правові позиції Верховного Суду України щодо застосування ст.625 ЦК України до кредитних правовідносин в частині можливості одночасного стягнення з боржника неустойки, інфляційних втрат, 3% річних від простроченої суми і процентів за користування кредитом, викладені у постановах від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11, від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12, від 19 жовтня 2016 року у справі №6-2129цс16, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved