Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

12.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № АВН0RG102790084 від 19.12.2013 року відповідач 19.12.2013 року отримав кредит у розмірі 9158/21 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 15.09.2015 року має заборгованість в сумі 16361.11 грн., на підставі чого просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 16361.11 грн. за кредитним договором № АВН0RG102790084 від 19.12.2013 року, яка складається з наступного: 8509.06 грн. - заборгованість за кредитом; 7.37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1369.15 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5220.24 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 755.29 грн. - штраф (процентна складова), та судові витрати у розмірі 1218 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі та проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.22). Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, заперечення проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в звязку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду, на підставі Ухвали суду від 21 січня 2016 року. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19.12.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № АВН0RG102790084, шляхом підписання заяви, відповідно до якої, відповідач 19.12.2013 року отримав кредит у розмірі 9158.21 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом; щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту встановлена в розмірі 273.83грн. Строк кредиту складає 24 місяців з 19.12.2013р. по 18.12.2015р., включно. Кредит наданий на оплату товару (вікна/двері) шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця. Сума щомісячного платежу складає 382,08 грн., з 20.06.2014р. 655,91, період сплати з «15» по «19» число кожного місяця. В п. 15 Заяви, зазначено, що відповідач згодний, що ця Заява разом з запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами, що розміщені на сайті банку, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. (а.с.5-15). Згідно даних позивача, відповідач 19.12.2013 року отримав кредит, проте відповідач не виконав своїх зобовязань за Кредитним договором, не повернув основну суму кредиту, не сплатив проценти, щомісячну комісію та штраф, в звязку з чим за ним утворилася заборгованість станом на 15.09.2015 року має заборгованість в сумі 11140.87 грн., яка складається з наступного: - 8509.06 грн. - заборгованість за кредитом; - 7.37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1369.15 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 755.29 грн. - штраф (процентна складова), (а.с. 4). В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказів погашення відповідачем кредиту суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобовязання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За такими обставинами позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, щомісячної комісії, штрафів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором у сумі 5220.24 гривень (станом на 15.09.2015 року), які задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме ч.2 пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору (п.п. 3.2.2, 3.2.3 щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків), внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 4. 5.1 Умов надання споживчого кредиту, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за прушення Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передачених Договором. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна позиція висловлена Верховим Судом України в Постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15. Враховуючи, що позивачем нараховані одночасно штраф та пеня за порушення відповідачем грошових зобовязаннь за договором, що не відповідає положенням діючого законодавства, то суд, задовольнивши вимоги про стягнення штрафу, відмовляє в задоволенні вимог про стягнення пені. При визначені виду цивільно-правової відповідальності, суд керується принципом справедливості та співмірності щодо розміру невиконаних зобовязань та суми нарахованої пені, яка складає більш половину суми невиконаного зобовязання. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в сумі 1218,00 грн., а позов задоволений частково, то враховуючи положення ст. 88 ЦПК України щодо пропорційності розподілу судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 829 (вісімсот двадцять девять) гривень 38 копійок.

Outcome: partial