Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

11.02.2019 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що позивач є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS] , а відповідач є власником 1/3 частки зазначеної квартири. У зазначеній вище квартирі крім сторін зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні квартирою, мотивуючи тим, що не визначено, хто якими кімнатами має право користуватися, та не сплачує за комунальні поснули, тому з урахуванням уточнення до позовної заяви позивач просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши: - у користування [PERSON] кімнату, що позначена на плані цифрою 3 площею 10,9 м.кв. та кімнату, що позначена на плані цифрою 8 площею 24,0 м.кв.; - у користування [PERSON] кімнату, що позначена на плані цифрою 7 площею 17,5 м.кв., з балконом загальною площею 0,9 м.кв., який позначений на плані цифрою 1; - в загальному користуванні залишити: коридор загальною площею 12,9 м.кв., який позначений на плані цифрою 1, кухню загальною площею 7,7 м.кв., яка позначена на плані цифрою 4 з балконом який позначений на плані цифрою ІІ, ванну кімнату загальною площею 2,5 м.кв., яка позначена на плані цифрою 5, вбиральню загальною площею 1,3 м.кв., яка позначена на плані цифрою 6. З підстав, зазначених вище, позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою. 21.02.2019 р. у даній справі відкрито провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] , її представник адвокат Казеко О.І., підтримали вимоги позовної заяви та надали пояснення аналогічні викладеним у позові, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечували. Позивач додатково пояснила, що між нею та відповідачем фактично склався порядок користування квартирою в тому виді як вона просить встановити у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.02.2012 р. (справа №2-4936/11) визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 9-12). Реєстрація права власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] за позивачем [PERSON] підтверджується витягом Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав №34649526 від 27.06.2012 р. (а.с. 13). Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих (проживаючих) у житловому приміщенні осіб Вих. №917 від 22.11.2018 р., у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , складеного 08.11.2001 р. Комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації», вищезазначена квартира, загальною площею 78,6 кв.м., складається з 3 кімнат, житловою площею 52,4 кв.м., 1-а кімната 24,0 кв.м., 2-а кімната 10,9 кв.м., 3-я кімната 17,5 кв.м., кухня 7,7 кв.м., вбиральня 1,3 кв.м., ванна кімната 2,5 кв.м., коридор 12,9 кв.м., квартира обладнана балконом 0,9:0,9 кв.м. (а.с. 6-8). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази мають бути належними, достовірними, допустимими та достатніми. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За правилом ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частина 3 ст. 358 ЦК України передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З урахуванням фактичних обставин справи, технічної характеристики спірної квартири, беручи до уваги, що між сторонами фактично існує порядок користування квартирою, який просить встановити позивач у позовній заяві, при визначенні можливого варіанту встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] , та враховуючи, що позивачу належить 2/3 частки квартири, а відповідачу належить 1/3 частка квартири, та враховуючи, що загальний розмір житлової площі квартири складає 78,6 кв.м., вважає за можливе встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши: - у користування [PERSON] кімнату, що позначена на плані цифрою 3 площею 10,9 м.кв. та кімнату, що позначена на плані цифрою 8 площею 24,0 м.кв.; - у користування [PERSON] кімнату, що позначена на плані цифрою 7 площею 17,5 м.кв., з балконом загальною площею 0,9 м.кв., який позначений на плані цифрою 1; - в загальному користуванні залишити: коридор загальною площею 12,9 м.кв., який позначений на плані цифрою 1, кухню загальною площею 7,7 м.кв., яка позначена на плані цифрою 4 з балконом який позначений на плані цифрою ІІ, ванну кімнату загальною площею 2,5 м.кв., яка позначена на плані цифрою 5, вбиральню загальною площею 1,3 м.кв., яка позначена на плані цифрою 6. Суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved