Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

10 серпня 2015 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області звернулась [PERSON] в інтересах [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті особи, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 24 квітня 1999 року заявник уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. 1 вересня 1999 року народилась їх спільна дочка [PERSON]. 30 липня 2012 року шлюб було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Донецька. Наприкінці липня 2015 року заявник від матері [PERSON] отримала оригінал повторного свідоцтва про смерть, у якому вказано, що 15 червня 2015 року у м.Керчь Республіки Крим помер громадянин [PERSON] Федерації [PERSON], [INFO] колишній чоловік заявника, батько [PERSON], яка навчається у місті Донецьк а фактично мешкає у м.Миргороді та вимушена в звязку з цим неодноразово перетинати лінію розмежування зони АТО. Прикордонна служба України під час паспортного контролю на пункті пропуску до зони АТО відмовляє заявнику та [PERSON] у наданні можливості перетнути лінію розмежування зони АТО за відсутності документу про згоду батька на перетин лінії розмежування (аналогічно з правилами перетинання Державного кордону України). Повторне свідоцтво про смерть батька прикордонна служба не визнає за належний документ, яким зареєстрована смерть [PERSON], оскільки документ виданий державою, що анексувала Крим. Відділ ДРАЦС по м.Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області відмовляє у реєстрації смерті [PERSON] за відсутністю законних підстав. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для оформлення проїзду до м.Донецьк. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, підтримала заяву, просила її задовольнити (а.с.31). Заінтересована особа відділ ДРАЦС по м.Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області направила до суду заяву, в якій зазначила, що заперечень проти заяви [PERSON] не має, просила розглянути справу без присутності її представника (а.с.32). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, в редакції, затвердженій наказом Міністерства юстиції України № 1154/5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть; б) фельдшерська довідка про смерть; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано копію повторного свідоцтва про смерть I-АЯ № 530893, виданого 8 липня 2015 року «Керченским городским отделом записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым» (а.с. 10), та копію «удостоверения о захоронении» виданого МУП МОГОК РК «Полигон» 18.06.2015р. про захоронення [PERSON] на Опасненському кладовищі в м.Керчь (а.с.36). Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи зазначене, документи, видані органами [PERSON] Федерації на території Криму, є недійсними, отже відповідно до ст.59 ЦПК України не є допустимими доказами і не можуть бути прийняті судом до уваги. Інших доказів на підтвердження факту, який просить встановити заявник, ним не надано. Крім того, суд вважає, що встановлення даного факту з метою, зазначеною в заяві, а саме оформлення проїзду до м.Донецька, не має юридичного значення для заявника та особи, в інтересах якої подано заяву, тому що відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року N 415ог, з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, здійснюється вїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку. [PERSON] 1 вересня 2015 року досягла 16-річного віку, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7), отже згода батька на перетин лінії зіткнення їй не потрібна. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed