overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6 665 грн. 42 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8 124 грн. 28 коп. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в частині стягнення середнього заробітку. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу ПАТ «Чезара» від 08.07.2014 року № 208/К позивача звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату чисельності працівників з 14.07.2014 року. З матеріалів справи вбачається та не заперечується представником відповідача, остаточний розрахунок з позивачем було проведено 12.11.2014 року, що свідчить про затримку розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата працівнику виплачується регулярно. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення. Згідно статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Суд погоджується з розрахунком позивача та сума, що належить до стягнення у якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 8 124 грн. 28 коп. (13,654 грн. х 595 днів), у зв'язку з чим позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 22.09.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 22 вересня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, мотивуючи свій позов тим, що відповідач по справі є його батьком. Після розірвання шлюбу батьків він продовжує проживати з матір'ю. З 01.09.2014 року [PERSON] навчається на 1 курсі Харківського Національного Автомобільно - Дорожнього Університету, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги дитині, яка навчається не надає, хоча працює, має задовільний стан здоров'я. Причиною звернення до суду стало те, що в добровільному порядку відповідач не бажає матеріально допомагати сину, тому позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 14 частки з всіх видів заробітку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не з'явився, хоча повідомлявся про день, час та місце слухання справи, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимогами визнає частково, мотивує тим, що отримує маленьку зарплату, допомагає батьку похилого віку, тому може сплачувати лише 1/6 частину заробітку. Враховуючи неявку сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав, позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5), який навчається на першому курсі денного відділення Харківського Національного Автомобільно - Дорожнього Університету, що підтверджується довідкою № 69/0184 від 11.09.2014 року (а.с.3). З обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги у позові, вбачається, що дитина потребує матеріальної допомоги батька, т.я. відповідач на теперішній час матеріальної допомоги сину не надає. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних доньку або сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Як вбачається, відповідач по справі є працездатною особою, працює в ТОВ «СП УКРСХІДЛІФТ» електромеханіком 3 розряду. Згідно довідки про доходи відповідач за період з серпня по жовтень 2014 року отримав заробітну плату в сумі 5759,78 грн. Як вбачається, у відповідача по справі є батьки похилого віку, які потребують матеріальної допомоги за станом свого здоров'я. Таким чином, Відповідач має можливість сплачувати аліменти на навчання дитини, однак враховуючи його заробіток та наявність батьків похилого віку, які потребують допомоги за станом свого здоров'я, суд визначає розмір стягуваних аліментів в вигляді 1/6 частини заробітку, щомісячно, починаючи з 12.11.2014 р. до закінчення навчання 30.06.2018. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № HMКОF511390759 від 15.06.2012 року в сумі 11885.31 грн. В обґрунтування позову вказує, що між банком та [PERSON] 15 червня 2012 року було укладено договір № HMКОF511390759, згідно якого останньому надано кредит в розмірі 7542.85 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 01.10.2014 року складає 11885.31 грн. Представник позивача Шпиляєва Н.В. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, через оголошення в газету «Подільські Вісті». Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 15 червня 2012 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір № HMКОF511390759, згідно якого останній отримав кредит в сумі 7542.85 грн. [PERSON] порушено зобов'язання щодо повернення суми кредиту. Заборгованість станом на 01.10.2014 року складає 11885.31 грн., в тім числі заборгованість по кредиту - 6166.42 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5.41 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 422.40 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4248.92 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 542.16 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 22 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі вони мають одну дитину - сина [PERSON], [INFO]. За час шлюбу постійно виникали сварки, скандали, непорозуміння. Оскільки примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, то вона просила суд розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, на розлучення згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Як видно з позовної заяви позивача, в сім'ї склались ненормальні стосунки. За час шлюбу постійно виникали сварки, скандали, непорозуміння. Примирення між ними неможливе ні за яких умов. Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони дійсно уклали шлюб між собою 22 жовтня 2010 року в Гвоздавській сільській раді Любашівського району Одеської області, актовий запис № 12 (а.с. 4). Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 650 грн. щомісячно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 06.10.2007 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача. Від позивача та відповідача у справі надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, уточнені позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], відповідач офіційно не працює, тому відповідно до ст. 184 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 16.07.1989 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її особистої участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, про відкладення розгляду справи не звертався. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 16 липня 1989 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 50 % від його доходу (з яких 35 % - на утримання і 15 % - додаткові витрати), щомісячно, до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просить його задовольнити, додатково зазначила, що дитина часто хворіє і лікування потребує значних коштів. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач зазначив, що згоден платити аліменти у розмірі ? усіх його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб 21.09.2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження дитини відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Відповідно до довідки ОСББ «Зелені» № 683 від 11.11.2014 року дитина знаходиться на утриманні матері (а.с. 7). Позивач посилається на те, що неповнолітній [PERSON] часто хворіє, зокрема знаходиться на обліках у лікаря-ортопеда, лікаря-хірурга та лікаря - логопеда, та потребує проведення амбулаторного оздоровлення 2-чі на рік та санаторно-курортного оздоровлення, про що надала відповідні довідки (а.с. 8, 9, 18, 31-33, 34). Також посилається на те, що лікування потребує значних коштів, про що надала суду відповідні фіскальні чеки (а.с. 20, 21, 22, 23). Окрім цього, дитина потребує і додаткових витрат (а.с. 24). Відповідач [PERSON] має постійний і регулярний дохід, оскільки є співробітником патрульно-постової служби залізничної міліції станції Новоград-Волинський, заробітна плата складає близько 2300 грн., про що сам заявив у засіданні та підтвердив цей факт у наданих письмових запереченнях (а.с. 36). Позивач також підтвердила, що [PERSON] офіційно працює у вищевказаній установі. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, із змісту вказаної статті випливає, що обов'язок щодо утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ст. 7. Закону «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 дo 18 років становить 1286 гривeнь. 2300 грн. (приблизна заробітна плата відповідача)/3 = 766,66 грн. (1/3 заробітку відповідача). 766,66 грн. є більшою половиною мінімуму на дитину віком від 6 дo 18 років. Отже, суд вирішив задовольнити позов [PERSON] частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 усіх його доходів. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя, зловживання відповідачем алкогольними напоями , що негативно впливає на розвиток дитини . Ухвалою суду від 20.01.2015 р. сторонам по справі був наданий строк на примирення . Ухвалою суду від 20.03.2015 р. провадження у справі відновлено . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила про те , що наполягає на розлученні . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав , зазначив про те , що не заперечує проти розлучення . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.07.2010 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З встановлених по справі обставин вбачається , що подальше збереження сім»ї неможливе ., а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позову . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

12.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей вказуючи, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Сім'яєю вони проживали до 2011 року, але сімейне життя не склалося й на теперішній час позивач проживає разом з усіма доньками окремо за адресою: [ADDRESS] [PERSON] працює, але її заробітку не вистачає на утримання дітей. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 04.12.1998 року уклали шлюб, свідоцтво про шлюб було видане Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області 11.01.2013 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.06.2000 р. (а.с. 5); [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 04.11.2003 р. (а.с. 6); [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 07.06.2011 р. (а.с. 7). [PERSON] про живає разом зі своїми доньками окремо від чоловіка за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою Великознам'янської сільської ради від 07.11.2014 року (а.с. 8). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В силу приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України суд стягує і судові витрати. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved