Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

10 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що 02 квітня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу будівлі магазину ТПП, розташованого по [ADDRESS] Київської області за ціною 15 000 грн. Повна ціна придбаного майна позивачем була внесена до каси продавця 14.08.2008 року. Предмет договору фактично був продавцем переданий в день укладення договору на підставі акта прийому-передачі приміщення магазину, яий з дня придбання і до цього часу використовується позивачем. При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами не було дотримано вимоги про обов'язкове нотаріальне посвідчення такого виду договору, передбачене ст.ст. 209, 657 ЦК України. Таке порушення допущене з вини відповідача, в розпорядженні якого на час укладення договору були відсутні належні правовстановлюючі документи на об'єкт нерухомості, що став предметом договору. Зокрема, у розпорядженні продавця були відсутні документи про державну реєстрацію прав продавця на предмет договору в органах реєстрації. Такий обов'язок було покладено на головного бухгалтера Іванківської райспоживспілки [PERSON] Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі магазину, укладений 24.07.2008 року між ним як покупцем та Іванківською РССТ як продавцем, що розташований по [ADDRESS] Київської області та визнати за ним право власності на вказане майно. Сторони у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені вчасно. Представник позивача через канцелярія суду подав заяву, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу слухати без його участі та судові витрати по справі покласти на відповідача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно. Направив до суду заяву, у якій позов визнає у повному обсязі та просить справу слухати без його участі. Дослідивши надані докази по справі суд прийшов до наступного. Як встановлено судом, 24 липня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого Іванківська районна спілка споживчих товариств в особі голови правління Шевчука А.М. продав як продавець, а [PERSON] як покупець прийняв у право власності будівлю магазину ТПП в с. Медвин Іванківського району Київської області по [ADDRESS] Сторони вчинили правочин, передбачений договором за 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень. Приміщення було передано покупцю в той же день згідно акту прийому-передачі. Згідно довідки Іванківської РСС №9 від 03.06.2016 р. [PERSON] дійсно вніс кошти за придбане приміщення (касовий ордер № 85 від 14.08.2008 р.). Позивач звернувся до правління райспоживспілки з прохання продати йому приміщення магазину в с. Медвин Іванківського району, і його прохання було задоволено, оскільки магазин ТПП тривалий час закритий та зазнає руйнації. 27.08.2015 року за заявою позивача рішенням Виконкому Страхоліської сільської ради Іванківського району № 18 на будівлю магазину було присвоєно порядковий номер 45а в с. Медвин Іванківського району Київської області та 29.07.2015 р. виготовлено технічний паспорт. За наслідками обмірів загальна площа громадського будинку - магазину, становить 85,2 кв.м, сам магазин є одноповерховим та складається з наступних приміщень: торгового залу (літ. А), площею 41,8 кв.м.; підсобного приміщення (літ. А), площею 15,7 кв.м; підсобного приміщення (літ. а'), площею 5,0 кв.м, котельні (літ. а''). Площею 5,0 кв.м; коридору 11,1 кв.м та підсобного приміщеня, площею 4,0 кв.м. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в п. 13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 657 ЦПК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, Житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. За таких умов, договір купівлі-продажу будівлі магазину потребує обов'язкового нотаріального посвідчення та з 01.01.2013 року не потребує обов'язкової державної реєстрації відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, внаслідок недотримання сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна вимог лише щодо його нотаріального посвідчення, такий договір може вважатися укладеним в силу норм ч. 3 ст. 640 ЦК України. В свою чергу правила ч. 2 ст. 220 ЦК України вказують, що передбачена можливість визнання договору дійсним у разі, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до п. 13 Постанови ПВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухиляється від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказаний правочин між [PERSON] та Іванківською РССТ є повністю виконаним (продавець фактично передав, а покупець повністю оплатив його вартість) та породжує для сторін права та обов'язки, тобто наявні підстави для визнання письмового договору купівлі-продажу будівлі магазину від 24.07.2008 року ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на нерухоме майно, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. З посвідчення серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 групи, та має пільги, встановлені законодавством. Отже, позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави, а тому, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Оскільки з позовом звернувся громадянин, який не є юридичною особою, і за подачу позову до суду мав справлятися судовий збір 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати,тому судовий збір слід стягнути в сумі 551,20 грн.( Розрахунок: 1% від 15 000 грн. - 150 грн., але не менше 0,4 розміру від 1378 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved