Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

10.12.2018 р. до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначено, що з 07.08.2014 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому у них 02.09.2014 р. народилися діти: [PERSON] та [PERSON], які проживають з позивачем. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, тому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2016 р. шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач працює, однак в повній мірі дітей не забезпечує, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 10.12.2018 року. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила суд її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та суду пояснив, що він працює на будівництві та надає допомогу на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 07.08.2014 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2016 р. (справа №127/28020/15-ц) розірвано (а.с. 2). Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-АМ №396484, виданого повторно 14.06.2018 р. Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3598, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-АМ №396485, виданого повторно 14.06.2018 р. Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3599 (а.с. 3,4). Відповідно до довідки Квартального комітету «Київський» від 04.12.2018 р. №1644, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: м. Вінниця, вул. Академіка Буняковського, 32 (а.с. 6). У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 10.12.2018 р. Суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved