Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

12.06.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтувала тим, що вона та відповідач 13.01.2007 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між позивачем та відповідачем почуття взаємної поваги та любові а також взаємопорозуміння. Позивач вважає, що подальше збереження сім?ї не можливе, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 13.01.2007 року, про що 13.01.2007 року зроблено відповідний актовий запис № 2, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 13.01.2007 року (а.с.5). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.2007 року (а.с.6). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.02.2010 року (а.с.7). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст.\~112\~СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи, що шлюбні відносин сторони припинили, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », що відповідає приписам ч.1\~ст.113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved