Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

12.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням: квартирою [ADDRESS] у зв'язку з тим, що з 2007 року відповідач не проживає за цією адресою без поважних причин. Ухвалою суду від 25.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує на підставах, вказаних в позові. Відповідач до судового засідання не з'явилася, причин неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (шляхом направлення судових повісток та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на сайті Судової влади). Відзив на позов не надано. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх часті, проти позову заперечень не мають. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2018 року, позивачу та третій особі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 02.01.2007 року належить на праві приватної спільної часткової власності квартира [ADDRESS]. Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Оріхівської міської ради від 10.09.2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач, відповідач (донька позивача) та третя особа [PERSON] Відповідач зареєстрована, але не проживає у спірній квартирі понад 10 років, що підтверджено довідкою голови квартального комітету № 558 від 10.09.2018 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки квартира перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім'ї таким, що втратив право на житло. Оскільки позивачу належить на праві спільної часткової власності спірна квартира, у якій відповідач зареєстрована, але фактично без поважних причин не проживає протягом останніх десяти років, спільного майна вони не мають і спільного господарства не ведуть, третя особа, яка є співвласником вказаної квартири, проти позову не заперечує, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] втратила право користування належною позивачу квартирою, так як відсутня у ній понад рік без поважних причин.

Outcome: approved