Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

12.10.2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-КИ № 598627 від 13.10.2014 року (а.с.5). За життя [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва №115 від 02.02.1994 року належала квартира [ADDRESS] загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м. (а.с.6-7). Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 08.12.2004 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3282, за яким належну їй квартиру [ADDRESS] вона заповіла своїй донці [PERSON] та синові [PERSON], в рівних частинах кожному (а.с.8, 9). Як слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44563279 від 25.06.2017 року (а.с.49), заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №8690680 та він є чинним. Факт родинних відносин між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON], а.с.16) та спадкодавицею [PERSON] як між донькою та матірю підтверджується свідоцтвом про її народження серії V-УР № 0218809 від 31.03.1964 року (а.с.17). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Як визначено ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку. Дослідженням копій матеріалів спадкової справи №29/2016 (а.с.34-50) встановлено, що після смерті [PERSON], померлої 12.10.2014 року, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 25.07.2016 року звернулася спадкоємиця за заповітом її донька [PERSON] Від спадкування заповіданої частки майна інший спадкоємець син [PERSON] відмовився на користь своєї сестри [PERSON], про що подав нотаріально посвідчену заяву від 02.05.2017 року (а.с.19, 35), що не суперечить ч.1 ст.1274 ЦК України та визначає право на успадкування всього заповіданого нерухомого майна [PERSON] Інших спадкоємців, які б претендували на спадкування майна після смерті [PERSON] або мали право на обовязкову частку у спадщині немає, оскільки чоловік спадкодавиці [PERSON] помер ще за її життя 31.07.1993 року, свідченням чому є свідоцтво про його смерть серії IV-КИ № 472398 від 02.08.1993 року (а.с.27). Так, за зверненням [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу заведено спадкову справу №29/2016 (номер у Спадковому реєстрі 59275282), однак постановою від 25.07.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.50). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 12.10.2014 року, почав відлік відповідно з дати її смерті 12.10.2014 року та закінчився 12.04.2015 року. В розумінні ст.1269 ЦК України, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На момент смерті [PERSON] значилась зареєстрованою та проживала сама за адресою: пр-т. Гагаріна 17/104, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради за №1399 від 12.07.2016 року та не оспорюється позивачем (а.с.13). Наданий позивачем акт про те, що після смерті [PERSON], з 22.10.2014 року та по теперішній час [PERSON] проживає в квартирі, належній за життя спадкодавиці та до моменту її смерті доглядала за нею, суд не приймає до уваги та вважає недопустимим доказом, оскільки він не містить дати його складання, не завірений належним чином у встановленому законом порядку, та для вирішення даного спору не має суттєвого значення з огляду на те, що вимог про встановлення факту прийняття спадщини позивач не заявляла, а згідно визначеного ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності суд вирішує справу виключно в межах заявлених вимог. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постановах у справах № 6-85цс12 від 26.09.2012 року та № 6-1486цс15 від 04.11.2015 року правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обовязкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. В силу ст.12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. Наведені \~позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, повязані з \~тим, що вона з обєктивних причин не змогла своєчасно подати заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, оскільки перебувала в скрутному матеріальному становищі, була в пригніченому стані у звязку з втратою близької для неї людини, а також з огляду на вирішення питань між нею та іншим спадкоємцем, який перебуває закордоном в [PERSON] Федерації, суд визнає поважними, тому на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] із визначенням їй додаткового строку тривалістю в 3 (три) місяці, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 12.10.2014 року, який слід обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили. Надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини, за відсутності спадкового спору стосовно прийняття спадкового майна, є підставою для оформлення за спадкоємцем спадкових прав у встановленому законом порядку.

Outcome: approved