Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

10 лютого 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів, у якому зазначила, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем з 23.01.2012. Шлюб розірвано рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.01.2014. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини та добровільно допомоги на утримання сина не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Її доходи є незначними для того, щоб надати дитині належний рівень життя. Позивач у судове засідання не зявилася, проте від неї надійшла заява, у якій позивач позов підтримує, просить справу розглянути у її відсутність. У судове засідання відповідач не зявився, проте від нього надійшла заява, у якій відповідач позов визнає у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку, просить справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд установив, що сторони перебували у шлюбі з 23.01.2012, який розірвано, що підтверджується копією рішення Шаргородського районного суду Вінницької області по справі № 152/2515/13-ц від 13 січня 2014 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-АМ № 225082 (а.с. 3). Син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідок, виданих Слободо-Шаргородською сільською радою Шаргородського району Вінницької області № 579 та № 578 від 29.01.2016 року (а.с. 7,8). Відповідач працює у Могилів-Подільській станції швидкої медичної допомоги Вінницької обласної ради на посаді фельдшера і отримує стабільну заробітну плату, що вбачається із довідки про заробітну плату № 20 від 1 лютого 2016 року (а.с. 6). Відповідач ухиляється від обовязку по утриманню дитини, оскільки ніякої матеріальної допомоги не надає. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання сина. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-183, 191 СК України, передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Отже, оскільки право позивача та її неповнолітньої дитини на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. За таких обставинах, суд уважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на сина повинен бути визначений у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10.02.2016, тобто з часу предявлення позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли утримувалася обома батьками. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, а тому рішення у цій справі у межах суми платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved