Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

10 липня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи\~вимоги тим, що є власником квартири №2, що знаходиться по вул. Грушевського, буд.27 в м. Малині Житомирської області. Відповідач [PERSON] зареєстрований в даній квартирі, однак з 2011 року по даний час фактично в ній не проживає. Сторони не спілкуються, відповідач не бажає самостійно виписуватися з квартири, належної [PERSON] Відповідач не повідомляв позивача про причини його відсутності у вказаному житловому приміщенні, а позивач не перешкоджала у доступі відповідача до житла. У позовній заяві [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №2, що знаходиться в м. Малині Житомирської області по вул. Грушевського, буд.27. Позивач в судове засідання не з'явилася, 10.10.2018 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, до суду повернулися поштові конверти з відміткою «через не запит» та «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відповідно відповідач відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав. Третя особа в особі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області 25.09.2018 року подали до суду заяву, в якій зазначили, що не заперечують щодо розгляду справи у відсутності представника, а при прийнятті процесуальних рішень покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Згідно із ч.3 ст.404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі письмових доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до Реєстраційного посвідчення, виданого Коростенським міжміським бюро технічної інвентаризації квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності гр. [PERSON] на основі договору міни квартирами. За цією ж адресою, відповідно до довідки №355 від 04.07.2018 року, виданої депутатом Малинської міської ради [PERSON], дійсно проживають три особи а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] за даною адресою не проживає. Дану довідку було видано на підставі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.12). Відповідно до\~ст.\~41\~Конституції України\~кожен має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні більше одного року без поважних причин, а тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення. Відповідач не надав суду належних доказів поважної причини щодо своєї відсутності у спірній квартирі, чим не виконав вимоги\~ст. 83 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Outcome: approved