Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

11 липня 2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 25.01.1997 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №25. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаних дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. Просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки всіх його видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, у тому числі за минулий час, а саме з 01 вересня 2013 року. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надана заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд, беручи до уваги позицію позивача, відповідача, дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітної плати, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 11.07.2014 року. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 01.09.2013 року, то в цій частині суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивачем не надано суду доказів того, вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial