Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

11.01.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що 26.07.2015 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З народження її дитина є хворою (розумова відсталість), перебуває на обліку у лікарів невропатолога, травматолога та потребує постійного догляду. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини від його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з дня звернення до суду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.02.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 05.03.2018 р. на 09-00 год. Згідно протоколу судового засідання та ухвали суду від 05.03.2018 р. розгляд справи відкладено на 22.03.2018 року на 10-30 годину у звязку із неявкою відповідача, якого було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх повністю задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Про причини неявки суд не повідомив і на підставі частини 3\~ст. 131 ЦПК України\~суд вважає, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 563439, виданим 12.11.2013 року виконкомом Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області. Батьком дитини є [PERSON] (а.с. 6). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2013 року (а.с. 5). Згідно довідки Кодемської сільської ради Бахмутського району Донецької області, до складу сімї [PERSON], [INFO], належить її син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). За період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року відомостей про доходи фізичної особи [PERSON] в ЦБД ДРФО немає, що підтверджується довідкою Бахмутської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області № 949/10/0502 від 29.12.2017 р. (а.с. 7). Згідно висновку ВКК № 476 від 21.11.2017 року, [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: помірна розумова відсталість (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є працездатним та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, присудивши з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина, від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ж ч. 6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Таким чином, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved