Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

10.01.2020 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позов мотивує тим, що 08.02.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було підписано заяву № б/н про отримання банківських послуг, відповідно до умов якої останній отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі передбаченому договором на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [INFO] позичальник [PERSON] помер, спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті останнього є [PERSON] , оскільки остання на день смерті проживала спільно з спадкодавцем. Оскільки позичальник [PERSON] за життя свої зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 21.09.2019 у нього утворилась заборгованість перед банком в розмірі - 9 782,72 грн. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на пред`явлений позов відповідач не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що 08.02.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-44). Умовами кредитування також передбачені порядок нарахування та сплати процентів, погашення боргових зобов`язань, комісії, пені та штрафи. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 47). Позивач зазначає, що станом на дату смерті борг позичальника за кредитним договором б/н від 08.02.2012 становить 9 782,72 грн., який складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 9782,72 грн. 24.07.2017 позивачем була направлена претензія кредитора до Луцької районної державної нотаріальної контори (а.с. 50). З відповіді Луцької районної державної нотаріальної контори від 19.08.2017 (а.с. 51) та копії спадкової справи заведеної до майна померлого [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: с. Коршів Луцького району. Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину. Посилання банку лише на факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті позичальника [PERSON] свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним 08.02.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] як зі спадкоємця останнього, оскільки не надані докази на підтвердження того, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, відповідач є спадкоємцем померлого позичальника і прийняв у встановленому порядку спадщину. Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed