Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

07 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути на її користь із публічного акціонерного товариства «АктаБанк» грошові кошти у сумі 135475грн.06коп., що складаються з суми вкладу 133499грн.99коп. та процентів 1975грн.07коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.08.2014р. між позивачем та ПАТ «АктаБанк» в особі начальника відділення № 4 [PERSON], було укладено договір банківського вкладу № В04-207975/Т/631135. У відповідності до п.1.1 зазначеного договору ПАТ «АктаБанк» приймає грошові кошти в сумі 133499грн.99коп. терміном на 1 місяць з 06.08.2014р. по 06.09.2014р. включно, під 18% річних. Згідно з п.1.1.1 для внесення суми вкладу банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок 26307001631135. Згідно з п.1.2 договору, кошти на вкладний (депозитний) рахунок мають бути внесені вкладником готівкою в касу установи банку, або в безготівковій формі з власного карткового поточного рахунку, відкритого в банку. Згідно з п.3.4.1 банк відкрив депозитний рахунок № 26307001631135 та зарахував на нього грошові кошти у сумі 133499грн.99коп. Згідно з п.3.4.2 договору банк зобов'язується повернути вкладнику суму вкладу з обумовлений договором строк, а саме 06.09.2014р. та сплатити проценти за вкладом через касу банку (п.1.3, 2.3 договору) За період з 06.08.2014р. по 05.09.2014р. сума нарахованих процентів складає 1975грн.07коп. Станом на теперішній час відповідачем не здійснено виплати коштів. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, надала суду письмове заперечення проти позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 06 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «АктаБанк» в особі начальника відділення № 4 [PERSON], було укладено договір банківського вкладу № В04-207975/Т/631135 «Банківська класика», відповідно до п.1.1 зазначеного договору, вкладник передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 133499грн.99коп., терміном на 1 місяць з 06 серпня 2014 року по 06 вересня 2014 року під 18% річних. Днем закінчення строку вкладу вважається останній день строку вкладу (а.с.6). Відповідно до п.3.1 договору банківського вкладу вкладник має право отримати суму вкладу та процентів по закінченню строку вкладу згідно умов цього договору. Згідно п.3.4.2 договору банківського вкладу банк зобовязується повернути вкладнику суму вкладу в обумовлений цим договором строк та сплатити проценти на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України. На виконання умов договору [PERSON] внесла на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 133499грн.99коп., що підтверджується відомостями по депозитному вкладу від 06 серпня 2014 року (а.с.7). Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та процент на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Відповідно до п.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «АктаБанк» до категорії неплатоспроможних» від 16 вересня 2014 року № 576, ПАТ «АктаБанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних субєктів господарювання. У звязку з вищевказаним виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АктаБанк» від 16 вересня 2014 року № 90, згідно з яким з 17 вересня 2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АктаБанк» (код ЄДРПОУ 35863708, МФО 307394, місцезнаходження: вул. Шевченка, 53, м.Дніпропетровськ, 49000, Україна). Тимчасову адміністрацію в ПАТ «АктаБанк» запроваджено строком на три місяці з 17 вересня 2014 року по 17 грудня 2014 року. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 144 від 15 грудня 2014 року строк тимчасової адміністрації в ПАТ «Актабанк» продовжено до 17 січня 2015 року включно. Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI. Так, згідно з ч.5 ст.36 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). 15 січня 2015 року Правління НБУ винесло Постанову № 19, якою банківська ліцензія ПАТ «АктаБанк» була відкликана. 16 січня 2015 року Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 6, було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк». Відповідно до ч.5 ст.45 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно з ч.1 ст.49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Згідно з ч.3 ст.49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Частиною 5 ст.49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI встановлює, що протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці. З аналізу вищенаведених норм законодавства випливає, що задоволення вимог кредиторів відбувається за певною процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» позивач є кредитором тобто фізичною особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Так, відповідно до вимог ст.45 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, позивачу необхідно було протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення Уповноваженої особи Фонду заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку для внесення останніх в реєстр вимог кредиторів задля можливості подальшого їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У судовому засіданні було встановлено, що позивач, як кредитор, не зверталась до уповноваженої особи відповідача в межах процедури ліквідації та не заявляла свої вимоги до банку, як його кредитор, за укладеним між сторонами договором банківського вкладу «Банківська класика» В04-207975/Т/631135 від 06.08.2014р. Отже, стверджувати про порушення прав позивача відповідачем під час процедури ліквідації та невизнання його вимог, як кредитора, за відсутності відповідного звернення [PERSON], у суду підстав немає. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що у задоволенні цивільного позову необхідно відмовити. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed