Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

09.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26.01.2016 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, шлюбі за актовим записом №12. Від шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, на теперішній час сторони проживають окремо один від одного з січня 2017 року. Відповідач не виконує в повному обсязі обов'язок по утриманню сина, не надає матеріальної допомоги. У зв'язку із викладеним, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дні подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, починаючи від дня подання заяви та до досягнення дитиною трьох років [ADDRESS] року, а також стягнути витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 500 гривень. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду від 21.12.2017 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська було надіслано доручення про допит відповідача [PERSON] На час виконання доручення провадження по справі було зупинено. 19.02.2018 року від Самарського районного суду м. Дніпропетровська до Синельниківського міськрайонного суду була направлена ухвала від 30.01.2017 року з протоколом судового засідання та технічним записом судового засідання про допит відповідача. Згідно протоколу допиту відповідача [PERSON], позов він визнав, згоден сплачувати аліменти, погодився на розгляд справи у його відсутність. Відповідно п. 9 ч. 1 розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України в редакції, яка чинна станом на 15.12.2017 року (надалі ЦПК України), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно копії Свідоцтва про шлюб, виданого 26.01.2016 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис №12 (а.с.3). Відповідно до Свідоцтва про народження, Серія [NUMBER], виданого 26.01.2016 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, підтверджено, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі (а.с.4). Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80, ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до довідки №29 від 01.08.2017 року виданою квартальним комітетом №29, зазначено, що [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], та виховує сина [PERSON] [INFO]., який знаходиться на її утриманні(а.с.5). Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. Способом виконання батьками обов'язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, згідно зі ст. 182 СК України, враховується 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини та дитини, суд виходить з того, що відповідач є молодою працездатною особою, інших утриманців немає, тому спроможній платити аліменти на утримання дитини та дружини, яка проживає зі спільною дитиною і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини. Згідно статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Сторонам роз'яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дитини, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також в матеріалах справи є договір №07/08-17 від 07.08.2017 року про надання юридичних послуг з квитанцією №132 на суму 500 (п'ятсот) гривень, яким позивач сплатила суму за підготовку процесуальних документів. З поданого позивачкою договору не вбачається перевищення граничного розміру компенсації витрат на професійну правничу допомогу в розумінні ст.137 ЦПК України, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на користь позивачки в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved