Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

10.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що згідно реєстраційного посвідчення №18033, виданого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 25.01.2016 року, на садибний будинок №12 по вул. Антона Турчановича (колишня вул. Тухачевського) у м. Вінниці зареєстрована за громадянином [PERSON] Даний будинок є особистою приватною власністю позивача, що засвідчується свідоцтвом про право власності на будівництво від 29.05.1990 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов №168 від 02.02.2016 року з місця проживання про склад сімї та реєстрацію, виданого квартальним комітетом «Набережний-1», у вищевказаному будинку зареєстровано 6 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З 2011 року, відповідач виїхав з вищезазначеного будинку, своїх особистих речей не залишав та таким чином припинив користуватись даним житловим приміщенням. [PERSON] у вищезазначеному будинку не проживає, за місцем реєстрації не зявляється, що підтверджується письмовими поясненнями сусідів, підписи яких засвідчені Квартальним комітетом «Набережний-1». Позивач зазначає, що комунальні та інші послуги, щодо обслуговування та користування квартирою, сплачує виключно особисто, на підставі укладених договорів. Позивач користується даним будинком, проводить поточні та капітальні ремонти, утримує житлове приміщення у належному стані виключно за власний рахунок. Тому, зважаючи на те, що відповідач не проживає разом із позивачем в одному будинку з 2011 року, відповідач не сплачує комунальні та інші послуги, у добровільному порядку не бажає виписуватись, позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме садибним житловим будинком № 12, що належить [PERSON] та знаходиться у м. Вінниці по вул. Антона Турчановича, буд. 12, шляхом визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим будинком №12 по вул. Антона Турчановича в м. Вінниці. Позивач та його представник до судового засідання не зявилися, останній подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.\~ Третя особа: [PERSON] до судового засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, хоча про дату час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивачі\~ не заперечували проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, з ксерокопії паспорта [PERSON] вбачається, що він зареєстрований за адресою: [INFO] з 25 січня 1978 року. (а.с.6-7). Відпвідно до технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок №12 вулиця Антона Турчановича, що у м. Вінниці, власником є [PERSON]. (а.с. 8-11). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов заявника від 02.02.2016 року комісія обстежила житлові умови заявника, за адресою: м. Вінниця, вул. Антона Турчановича (Тухачевського), під час обстеження виявлено, що сімя складається з [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], власником житлового приміщення є [PERSON], також згідно акту встановлено, що [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, але не проживає (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право власності від 29.05.1990 року, 100% домоволодіння, за адресою вул. Тухачевського, 12 належить [PERSON] (а.с.16). Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2015 року, між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. З письмових показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається те, що гр. [PERSON] за адресою: м. Вінниця, вул. Антона Турчановича (вул. Тухачевського) 12 з 2011 року не проживає і не зявляється (а.с. 21-28). Згідно абонентської книжки, розрахункової книжки договорів вбачається, що платником є [PERSON] (а.с.31-32). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю;\~\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 157 ЖК УРСР передбачено, що членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача будинку за адресою: м. Вінниця, вул. Антона Турчановича, 12, понад один рік, а саме з 2011 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним вище жилим приміщенням, підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved