Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

09 лютого 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив про стягнення заборгованості за процентами відповідно до умов кредитного договору, в сумі 7302,22 грн. В позовній заяві зазначав, що 18 липня 2007 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідачка порушила умови договору та не сплачувала кредитні платежі, через що рішенням суду від 22 грудня 2011 року з неї було стягнуто борг в розмірі 11925, 85 грн. Зважаючи на те, що відповідачка не повернула суму кредиту, позивач просить про стягнення процентів, що нараховані за період з попереднього розрахунку боргу по 31.12.2014 року в сумі 7302,22 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надіслала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується даними поштового зворотнього повідомлення (а.с. 40), причини неявки суду не повідомила. Суд, вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 18 липня 2007 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до Договору публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), що мало на той час статус закритого акціонерного товариства, зобовязалося надати позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит шляхом відкриття кредитної лінії з кредитним лімітом 500грн. зі строком дії кредитного ліміту до закінчення строку дії картки, зі сплатою за користування кредитними коштами 36,00 % на рік. На підтвердження укладення Договору між сторонами були складені та підписані анкета-заява на видачу кредиту. Згідно вказаної заяви, позичальниця ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також цією заявою позичальниця виразила згоду про те, що вищевказана заява разом із «Памяткою клієнта», Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з Умовами банк зобовязаний був продовжити термін дії карти при наявності коштів на ній. Під час користування кредитом, кредитний ліміт був збільшений банком і позичальниця продовжила ним користуватися, отже погодилася зі зміною умов кредитування в частині збільшення кредитного ліміту. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальниця навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в звязку з чим, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2011 року з неї було стягнуто суму боргу в розмірі 11925, 85грн., з яких 6680,48 грн. сума боргу по процентам (а.с. 6). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Банком, станом на 31.12.2014 року відповідачка має заборгованість по процентам в сумі 13982,70 грн., з яких 6680,48 грн., стягнуто рішенням суду від 22.12.2011 року, за такого розмір заборгованості по сплаті процентів становить 7302, 22 грн., а отже позовні вимоги Банка обґрунтовані та підлягають задоволенню (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved