Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

08 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї 72545 грн. 21 коп. витрат, понесених ним на поховання її батька, а його брата [PERSON]. Посилався на те, що вона, будучи спадкоємцем [PERSON] , участі у похованні не приймала, тому повинна відшкодувати йому витрачені кошти. В судовому засідання позивач та його представники позовні вимоги підтримали, пояснили, що понесені [PERSON] витрати були необхідними саме у заявленому розмірі, оскільки покійний був поважною людиною , що вимагало організації гідного похорону. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що до складу витрат на поховання не можна відносити витрати, понесені на організацію поминок. Зазначає, що позивач отримав в управлінні Пенсійного фонду України допомогу на поховання брата у розмірі, що компенсувала ті витрати, які були розумними. Решта витрат не були необхідними і не мають покладатися на рахунок [PERSON] як спадкоємця покійного [PERSON] Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті спадкоємцем першої черги є його дочка [PERSON], яка прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно відповідно до рішення Світловодського міськрайонного суду від 21 листопада 2013 року. (а.с. 10-13, 62-66) На підставі довідки Великоандрусівської сільської ради № 1023 від 01 квітня 2013 року встановлено та не оспорюється жодною зі сторін, що [PERSON] участі у похованні свого батька [PERSON] не приймала, а обов'язок щодо організації поховання на себе взяв позивач, як його рідний брат. (а.с. 21) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду , що організацією поховання [PERSON] займався позивач, було багато людей, так як покійний був поважною людиною, [PERSON] присутня не була. Ч. 1 ст. 1232 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. З огляду на дану норму, у [PERSON] , як у спадкоємця [PERSON] виник обов'язок щодо відшкодування [PERSON] розумних витрат , які були зроблені ним на поховання брата. Термін «поховання померлого» визначений ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» де вказано, що це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Позивачем доведено, що ним витрачено 10880 грн. 00 коп. на труну, хрест та інші атрибути для здійснення обрядових дій до поміщення тіла у могилу (а.с. 128), а також 1685 грн. 00 коп. на одяг для померлого. (а.с. 26) Ці витрати є необхідною складовою комплексу заходів та обрядових дій при похованні померлого та підлягають відшкодуванню відповідно до положень ст. 1232 ЦК України. Крім того, підтвердженими є витрати, понесені позивачем і на облаштування місця поховання [PERSON] , а саме на пам'ятник, надгробок, огорожу, вазу, стіл, лавку, квіти, тощо, відповідно до накладної № 193 від 28 січня 2013 року на загальну суму 9290 грн. 00 коп.(а.с. 123) Ці витрати також охоплюються поняттям «поховання померлого» та відносяться до переліку тих витрат, які можуть бути відшкодовані спадкоємцем особі, яка здійснила поховання спадкодавця. З точки зору суду, вище перелічені витрати є розумними, оскільки вчинені в межах тих необхідних заходів, які відповідають звичаям та традиціям, яких дотримуються при організації похорону та облаштуванні могили. Доводи представника відповідача з посиланням на письмову інформацію фізичних осіб - підприємців (а.с. 71, 72, 105, 106, 107) про те, що ці витрати завищені та не є розумними, оскільки позивач за своїм розсудом придбав занадто коштовні труну, одяг померлому та пам'ятник, які по своїй вартості перевищують середню вартість аналогічних предметів в листопаді 2012 року суд не приймає до уваги, з огляду на наступне. Ч. 1 ст. 1232 ЦК України не містить положень про те, що розумними є ті витрати, які відповідають середній вартості товарів та послуг, необхідних для поховання померлого. Крім того, поняття середньої вартості є досить відносним, оскільки при його визначенні мають враховуватися показники вартості найдешевшої та найдорожчої продукції для поховання, яка відпускається по Україні, чого представлені довідки підприємців не містять. Така інформація може бути достовірною лише в тому випадку, коли надана установою, яка веде відповідну статистику. Таким чином, суд приходить до висновку, що тими витратами, які охоплюються поняттям ч. 1 ст. 1232 ЦК України на поховання [PERSON] є вище перераховані витрати на загальну суму 21855 грн. Разом з тим, інформацією Управління Пенсійного фонду України № 4132/10-31 від 25 червня 2014 року підтверджується, що [PERSON] отримав допомогу на поховання [PERSON] у сумі 5848 грн. 08 коп. (а.с. 88) Відтак [PERSON] має відшкодувати позивачеві понесені ним втирати за мінусом отриманої допомоги на поховання, а саме 16006 грн. 92 коп. Вимоги позивача про відшкодування йому витрат, понесених на організацію похоронного обіду та послідуючих поминок не підлягають задоволенню, так як обід та поминки не є складовою поховання померлого відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу». Не можуть відшкодовуватися за рахунок відповідача і витрати на придбання 15 квітня 2013 року другої вази для встановлення на могилі [PERSON](а.с. 122). Як пояснив у судовому засіданні позивач, необхідність цих витрат була зумовлена тим, що першу вазу пошкодили невідомі особи. З огляду на положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України відшкодування цієї шкоди має покладатися на винну особу, а не на [PERSON] Кошти у сумі 6374 грн. 00 коп., витрачені позивачем 17 квітня 2013 року на облаштування столів та лав неподалік могили [PERSON] (а.с. 38, 67) не мають бути відшкодовані йому за рахунок відповідачки, оскільки як вбачається з пояснень позивача, необхідність їх встановлення була викликана сімейними традиціями збиратися біля місць поховання померлих родичів для вшанування їх пам'яті. Суд не вбачає підстав для віднесення цих трат до витрат на облаштування місця поховання спадкодавця [PERSON] Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, в межах розумних витрат, понесених на поховання [PERSON] у сумі 16006 грн. 92 коп. Правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. [PERSON] повинна відшкодувати [PERSON] судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( 22,06% від загальної ціни позову), що складає 160 грн. 03 коп. ( 22,06 х725,45: 100). На підставі викладеного, круючись ст..ст. 1166, 1232 ЦК України, ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» , ст..ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,суд, -

Outcome: partial