Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

09.12.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, - у розмірі 4095,73 грн., а також понесені ними судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, нарахування за які здійснюється згідно з тарифами, встановленими рішенням Полтавської обласної ради від 20.06.2008 року. Взаємовідносини підприємства та відповідача, врегульовані договором від 28.11.2005 року, згідно з яким споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги. Відповідач умови договору не виконував, поточних платежів не здійснював. За період з 01.11.2012 року по 01.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 3499,46 грн., яка з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення (500,12 грн.) та 3% річних від простроченої суми (96,15 грн.), становить 4095,73 грн. Таку заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримує позов у повному обсязі і просить суд такий задовольнити, оскільки відповідач є користувачем послуги, що надається позивачем і має зобов'язання своєчасно оплачувати послугу, відповідно до Закону. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, позовні вимоги визнає. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Виходячи з положень ч. 2 ст. 509 ЦК, а також ст. 11 цього Кодексу, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також з договорів, в результаті завдання шкоди, з результатів інтелектуальної чи творчої діяльності та з інших юридичних фактів. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, що зазначено в ч. 1 ст. 1 даного Закону. Обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», покладено на споживача. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с. 13) Тарифи на теплову енергію та на послуги централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджені рішенням 20 позачергової сесії Полтавської обласної ради від 27.03.2009 року, введено з 01.01.2011 року рішенням обласної ради від 01.02.2011 року. (а.с. 10) В матеріалах справи також міститься рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населенням міста, з додатком. (а.с. 11-12) Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається, в тому числі, і на договір від 28.11.2005 року. Такий договір долучено до матеріалів справи. Договір укладено з [PERSON], яка на даний час померла, про що свідчить свідоцтво [NUMBER] (а.с. 9, 34). З матеріалів справи вбачається, що договір не було переукладено з [PERSON], який зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. Таким чином, між сторонами немає договірних правовідносин, проте відповідач не заперечував, що користується послугами у вказаній вище квартирі і постійно проживає там. Згідно адресної довідки від 11.12.2014 року, відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS], з 26.11.1999 року (а.с. 17). Розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання, свідчить про те, що позивачем надавалась послуга в квартирі [ADDRESS]. При цьому споживач послуги, не належним чином виконував вимогу щодо оплати такої, в результаті чого за період з листопада 2012 року по жовтень 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 3499,46 грн. Заборгованість складається із заборгованості за послуги опалення - 2712,42 грн. та заборгованості за послугу з гарячого водопостачання - 791,39 грн. Досліджені вище докази свідчать, що в період виникнення заборгованості, відповідач проживав у квартирі [ADDRESS]. Згідно з положеннями ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач є споживачем послуги, що надається підприємством в квартирі № 5 по вул. 60-річчя Жовтня в м. Карлівка. Між сторонами по справі не було укладено договору про надання послуг з теплопостачання, проте обов'язок відповідача оплачувати послугу, випливає із Закону. Так, статтями 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін. Тому відсутність договору в умовах, коли позивач надавав послуги, а відповідач (користувач або власники) не відмовлявся від їх отримання і при цьому не укладав договір, не може бути підставою для відмови у позові. Таким чином, відповідач зобов'язаний оплачувати послуги, що надаються позивачем і суд вважає за можливе стягнути нараховану позивачем заборгованість за період з листопада 2012 року по жовтень 2014 року, що становить 3499,46 грн. Позивач просить суд стягнути заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних, що передбачено ст. 625 ЦК України. Розрахунки таких сум, долучено до позовної заяви (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника може бути покладено відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦКУ. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Тому суд вважає за можливе стягнути заборгованість з відповідача, з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, що були нараховані позивачем. Загальна заборгованість становить 4095,73 грн., з них заборгованість за послуги теплопостачання - 3499,46 грн., інфляційні втрати - 500,12 грн., 3% річних від простроченої суми - 96,15 грн. У зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача має бути стягнуто сплачений позивачем судовий збір, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. При подачі позову позивачем було сплачено 243,60 грн. судового збору, який суд вважає за можливе стягнути з відповідача.

Outcome: approved