Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

09.07.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визначення часток у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 07.11.2014 року у м. Одесі помер його батько [PERSON]. На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується відповідною довідкою виданою ЖБК «Військовий будівельник-3» від 26.11.2014 року, №103. Після смерті його батька відкрилась спадщина частина квартири [ADDRESS]. Співвласником квартири є він. Вказана квартира належить померлому на підставі договору купівлі-продажу, укладеному на Одеській універсальній біржі «Вітязь», 12.09.2000 року та зареєстрованого в ОМБТІ та РОН 14.09.2000 року, №193 стор. 52-кн. 14 доп-к., що підтверджується відповідним договором. Спадкоємцями першої черги щодо майна померлого за законом є він його донька та його рідний брат [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, де батьком записаний [PERSON]. В передбачений законом строк, він звернувся до Першої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 21.11.2014 року Першою ОДНК було відкрито спадкову справу № 359/2014 до майна померлого, на підтвердження чого, до позовної заяви додано копію витягу № 38969789 про реєстрацію в спадковому реєстрі. Його брат [PERSON] також прийняв спадщину, шляхом подання відповідної заяви до Першої ОДНК. Але, отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки постановою державного нотаріуса Першої ОДНК від 26.06.2015 року за 3 1291/02-14 було відмовлено у його видачі, з мотивів, вищезазначений договір купівлі-продажу не відповідає нормам законодавства, який діяв на час реєстрації договору, а саме в числі учасників правочину була неповнолітня дитини, яка не може бути членом товарної біржі. Крім цього, вищезазначена квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та частка померлого у праві власності на квартиру не визначена. Зазначені обставини не дають йому реалізувати свої права в повному обсязі. І тому, він вимушений звертатися до суду з цим позовом для того, щоб в подальшому мати змогу оформити свідоцтво про право на спадщину. Договір купівлі-продажу спірної квартири був укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» 12.09.2000 року. Відповідно до нього, [PERSON] продав, а [PERSON], який діяв від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] купив однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Житлова площа квартири 16,8 кв.м., загальна площа 30,8 кв.м.Договір, був зареєстрований у філіалі Малиновського района ОУБ «Вітязь» в журналі реєстрації за № 2000-120 М від 12.09.2000 року. Право власності на квартиру було зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості. Квартира належить покупця на праві спільної сумісної власності. При укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним пунктам. Покупці передали, а продавець відповідач до підписання договору отримав в повному обсязі за придбану нерухомість 5100 гривень. Відповідач в свою чергу передав квартиру у володіння та звільнив її. Після укладання договору купівлі-продажу вони з батьками вселилися в придбану квартиру. Батько, а після повноліття і він, сплачували комунальні послуги: газ, тепло, електропостачання та інше, що підтверджується відповідними квитанціями, здійснювали поточний ремонт квартири, здійснювали всі права власника. Просить суд визнати укладений між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], як покупцем та [PERSON], як продавцем, договір купівлі-продажу №2000-120 М від 12.09.2000 року квартири [ADDRESS], та зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» - дійсним; визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яка належить співвласникам [PERSON] та [PERSON] (після одруження [PERSON]) [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі договору купівлі-продажу № 2000-120 М від 12.09.2000 року квартири [ADDRESS], відповідно по ? частині кожному. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву (вх. 30098 від 21.07.2015 року), в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12.09.2000 року [PERSON], який діяв від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] придбав у [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна однокімнатну квартиру [ADDRESS], житлова площа якої 16,8 кв.м., загальна площа 30,8 кв.м. (а.с.11) Даний договір був укладений на Одеській товарній біржі «Вітязь», зареєстрований у філіалі Малиновського району ОУБ «Вітязь» в журналі реєстрації за №2000-120 М від 12.09.2000 року. Право власності було зареєстровано за [PERSON] в КП «ОМБТІ та РОН» (зв.б.а.с.11). Як вбачається з довідки № 453930.67 від 24.03.2015 року виданої КП «БТІ» ОМР, станом на 31.12.2012 р. право власності на [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською універсальною біржею «Вітязь» від 12.09.2000 року № 2000-120 М. Дата реєстрації 14.09.2000 року (кн..14 доп.К, стр.52, р.№ 193) (а.с. 70). Покупець і продавець цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, установлених цивільним законодавством. Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцем судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при її оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року. На підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» зазначена угода на час її укладення не потребувала нотаріального посвідчення. Правовідносини, що склалися між сторонами біржової угоди, мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, тому відповідно до п.4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, але порушена її форма, суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню. 07.11.2014 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №392805 (а.с.52). Як вбачається з довідки ЖБК «Військовий будівельник-3» №103 від 26.11.2014 року, [PERSON], [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] з 29.09.2000 року по день смерті 07.11.2014 рік. В теперішній час за даною адресою проживає та зареєстрована, [PERSON], [INFO] (а.с. 63) Зі свідоцтва про народження [PERSON] серії IV-ЖД № 432721 на а.с. 9 та свідоцтва про народження [PERSON] серії IV-ЖД № 313639 на а.с. 14 вбачається, що вони доводяться [PERSON] донькою та сином відповідно. Відповідно до свідоцтва про одруження на [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.10). Після смерті [PERSON] позивач звернулась із заявою в Першу одеську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.51). Крім цього, після смерті [PERSON] в Першу одеську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся відповідач [PERSON] (а.с.64). На підставі заяви [PERSON] та [PERSON] на про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири під №20 у будинку під №18/22 по вул. Кропивницького в місті Одесі, їм були видані свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/8 частки квартири кожному (а.с.72, а.с.81 та а.с. 84). Також, [PERSON] та [PERSON] звернулись до Першої одеської державної нотаріальної контори із заяво про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири №58 у будинку під № 51 по вул. І.Рабіна в м. Одесі (а.с.92). Але відповідно до постанови №1291/02-14 від 26.06.2015 року державним нотаріусом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], яка належала померлому 07.11.2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було відмовлено (а.с.93), мотивуючи це тим, що договір купівлі-продажу №2000-120М квартири [ADDRESS] зареєстрований Одеською універсальною біржею «Вітязь» 12.09.2000 року, членами якої виступали покупці [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON], що суперечить Закону України «Про товарну біржу», так як малолітні та неповнолітні особи не можуть виступати членами товарної біржі. Також в договорі купівлі-продажу не зрозуміло, які частки квартири належать покупцям [PERSON] та [PERSON], тобто з договору вбачається, що покупці набули квартиру в спільну сумісну власність. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт домовленості [PERSON], який діяв від свого імені та імені [PERSON]Ю.(дівоже прізвище [PERSON]) та відповідача [PERSON] щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема копією договору купівлі-продажу квартири (а.с.11), копією реєстраційного посвідчення КП «ОМБІ та РОН» (зв.б. а.с.11), довідкою про реєстрацію (а.с.12), згідно з яким за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру. Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, але порушена її форма, суд вважає, за можливе визнати укладений між [PERSON], який діяв від свого імені та імені неповнолітньої [PERSON], як покупцем та [PERSON], як продавцем, договір купівлі-продажу №2000-120 М від 12.09.2000 року квартири 58 у будинку по вулиці І.Рабіна у м. Одесі, та зареєстрований в Одеській універсальній біржі «Вітязь» дійсним. Крім того, суд вважає, що вимоги позивача про визначення за нею та [PERSON] часток є обґрунтованими і законними. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved