Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

07 грудня заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис строком на шість місяців, яким: заборонити йому перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, а саме у житловому будинку [ADDRESS] та на земельній ділянці з кадастровим номером 2324555100:09:0530032, площею 0,15 га, яка використовується для обслуговування житлового будинку; зобов`язати усунути перешкоди з його боку у користуванні майном, що є об`єктом приватної власності постраждалої особи [PERSON] , а саме житловим будинок [ADDRESS] та земельною ділянкою з кадастровим номером 2324555100:09:0530032, площею 0,15 га, яка використовується для обслуговування житлового будинку; обмежити його спілкування в особистій формі, за допомогою засобів телефонії, в мережі Інтернет, поштового зв`язку або через інших осіб з постраждалими особами, а саме [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; заборонити йому наближатись на відстань в 50 метрів до місця проживання постраждалих осіб, а саме до житлового будинку [ADDRESS] та до меж земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:09:0530032, площею 0,15 га, яка використовується для обслуговування житлового будинку; на відстань 50 метрів від місця навчання постраждалих осіб в учбові години з 08:00 годин до 15:00 годин з понеділка по п`ятницю, а саме до місця навчання [PERSON] Державного навчального закладу «Мелітопольське вище професійне училище», який розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Лютнева, 194, до місця навчання [PERSON] та [PERSON] Приазовської філії І-ІІ ступенів опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут», яка розташована за адресою: смт. Приазовське, вул. Покровська, 145. Заява обґрунтована тим, що з 2001 року [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час подружнього життя заявниця і діти систематично страждали від домашнього насильства з боку [PERSON] , який почав сильно зловживати алкогольними напоями. Так, майже кожного дня [PERSON] у присутності дітей ображав, принижував і залякував заявницю на ґрунті ревнощів, алкогольного сп`яніння або поганого настрою. У зв`язку з цим, [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів для захисту своїх прав. 10.01.2017 року та 01.10.2018 року [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. В період часу з 28.02.2017 року по 01.02.2018 року, та з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року [PERSON] перебував на обліку Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області в категорії «Кривдник». Проте, притягнення до адміністративної відповідальності не дало результатів, а лише призвело до посилення насильства з боку [PERSON] 18.11.2019 року рішенням суду шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] просив [PERSON] дозволити йому проживати у її будинку за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми, запевняв, що припинить вживати алкоголь та припинить насильство, і [PERSON] дозволила йому проживати у будинку. Проживаючи разом, [PERSON] , не приймає жодної участі в утриманні дітей, крім виплати аліментів, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не купляє їжу та побутові речі. Через декілька місяців після розірвання шлюбу [PERSON] знову почав зловживати алкоголем, та постійно вчиняє домашнє насильство, яке проявляється в тому, що він вчиняє сварки, перешкоджає користуватись спільним майном, ображає, погрожує фізичною розправою, діти бояться [PERSON] і намагаються уникати його. Факт алкогольної залежності [PERSON] підтверджується також тим, що 23.09.2020 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, [PERSON] систематично розпродає побутові предмети, кухонний інвентар, побутову техніку, частка яких була придбана за особисті кошти [PERSON] . Протиправні дії [PERSON] можуть призвести до тяжких наслідків, заявниця відчуває реальну загрозу своєму життю і здоров`ю та життя і здоров`ю дітей, і тому просить суд винести обмежувальний припис. Ухвалою судді від 08.12.2020 року відкрито провадження, призначено засідання з повідомленням учасників справи на 09.12.2020 року. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву з викладених у ній підстав, пояснила, що з 2001 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] , з яким проживає разом. Так, [PERSON] постійно зловживає алкоголем, систематично вчиняє сварки і застосовує до неї фізичне насильство. Востаннє, випадок фізичного насильства був приблизно рік тому, проте з приводів побиття вона до правоохоронних органів не зверталась, оскільки вважає це неефективним. [PERSON] робить нестерпним спільне проживання, він завдає шкоду спільному майну, погрожує фізичною розправою, останнім часом почав впливати на дітей, настроюючи їх проти заявниці. Також, [PERSON] не платить за комунальні послуги, не приймає участі у витратах сім`ї, а платить лише аліменти на дітей. [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся телефонограмою, з урахуванням встановлених законом скорочених строків вирішення даної заяви. Також, 10.12.2020 року до суду була подана заява від представника [PERSON] адвоката Діоби Д.Г. про ознайомлення з матеріалами справи, проте жодних заяв про відкладення справи до суду не надходило. Тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу без участі [PERSON] . Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та доводи учасників справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що 24.11.2001 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Приазовського РУЮ Запорізької області. Від шлюбу\~сторони мають\~трьох неповнолітніх\~дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявниця і [PERSON] разом з дітьми мешкають в будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2011 року. Земельна ділянка за вказаною адресою для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 2324555100:09:053:0032 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2011 року. [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] навчаються у опорному навчальному закладі Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут», що підтверджується довідками від 12.11.2020 року № 554 та № 555. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 18.11.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 10.01.2017 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (насильство в сім`ї), а саме за те, що він висловлювався стосовно своєї дружини нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою. Також,\~постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 01.10.2018 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (насильство в сім`ї), а саме за те, що він висловлювався стосовно своєї дружини нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою. У зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності, в період часу з 28.02.2017 року по 01.02.2018 року, та з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року [PERSON] перебував на обліку Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області в категорії «Кривдник». 16.11.20 № 3825/62/01-2020. 19.10.2020 року [PERSON] зверталась до поліції із заявою про те, що на її думку, її колишній чоловік [PERSON] пошкодив електричний кабель нагрівача води (талон-повідомлення № 2477). В судовому засіданні 09.12.2020 року неповнолітній [PERSON] пояснив, що він проживає по [ADDRESS] разом з батьками, братом і молодшою сестрою. Батько працює в котельні, платить аліменти, відносини між ним і батьком він вважає нейтральними, так як ні він, ні батько не проявляють ініціативи до спілкування, спілкуються тільки на побутові теми. Батько зловживає алкоголем, і у них з матір`ю часто виникають конфлікти, він кричить на неї, вона йому так само відповідає. До розірвання шлюбу батько бив матір, але зараз вже такого немає. Під час конфліктів батько погрожує, що вижине матір з дому, також він ламає речі, може вдарити шафу, або побити посуд. Коли батько нетверезий, він його боїться. Зазначив, що підтримує заяву. В судовому засіданні 09.12.2020 року неповнолітній [PERSON] пояснив, що він проживає по [ADDRESS] разом з батьками, братом і молодшою сестрою. Батько має проблеми з алкоголем, часто зловживає. Раніше батько поводив себе погано відносно матері, бив її і виганяв з дому. Протягом останнього місяця батько хоч і не кинув пити, але поводить себе нормально, конфлікти припинились. Загалом конфлікти між батьком і матір`ю виникають часто, і причиною цьому є ревнощі з боку батька стосовно матері. Під час конфліктів батько бив і ображав матір, розбивав побутові речі, востаннє десь у жовтні-листопаді викликали поліцію. У нього з батьком нейтральні відносини, спілкуються, батько дає йому гроші, якщо він просить. Зазначив, що заяву підтримує. Пунктом 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що з метою захисту життєво важливих інтересів постраждалих осіб, зокрема постраждалих дітей, попередження повторних випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, забезпечення здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі, надання комплексної та своєчасної допомоги постраждалим особам суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі, обліку випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, координації діяльності суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі ведеться Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, до якого вносяться відомості окремо за кожним випадком насильства. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам, встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Необхідність видачі обмежувального припису щодо [PERSON] заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] , зловживаючи алкогольними напоями, постійно свариться на неї та дітей, ображає, веде себе непристойно, продає спільні побутові речі. Проте, на переконання суду заявницею не доведено, а матеріали справи не містять достатніх, достовірних та переконливих підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису. Так, суд приймає до уваги, що [PERSON] у 2017 і 2018 роках притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Проте, після останнього випадку минуло більше двох років і протягом цього часу [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності за такі дії не притягався, та на даний час будь-яких розслідувань щодо протиправної поведінки з боку [PERSON] компетентними органами не проводиться. Тому, суд вважає, що вчинення [PERSON] домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» має оцінюватись і перевірятись у світлі розумних часових меж, тобто видача обмежувального припису має бути реакцією держави на випадки вчинення домашнього насильства, небезпека яких не втратила актуальність через сплив часу. Заявниця стверджує про систематичну протиправну поведінку [PERSON] , проте за період, який минув після останнього випадку притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, заявниця надала докази про звернення до органів поліції лише одного разу 19.10.2020 року з приводу пошкодження кабелю нагрівача води. В будь-якому разі, лише факт звернення [PERSON] до органів поліції з підстав вчинення щодо неї домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що останній вчинив щодо неї домашнє насильство протягом останнього часу, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». З пояснень дітей в судовому засіданні встановлено, що між сторонами періодично виникають конфлікти, і що [PERSON] зловживає алкоголем, проте на даний час поведінка [PERSON] в сім`ї з боку дітей не викликає претензій, будь-яких конкретних фактів домашнього насильства суду повідомлено не було. За таких обставин суд позбавлений можливості зробити висновок про те, що викладені заявницею аргументи дійсно мають місце і виправдовують такий ступінь втручання у права [PERSON] , як позбавлення права проживання у житлі та права на підтримання контактів із сім`єю. Оскільки [PERSON] не надала беззаперечних доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також ризиків настання насильства у майбутньому, а так само доказів наявності стосовно [PERSON] адміністративних або кримінальних проваджень за такими фактами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису. У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви, вимоги про стягнення витрат на послуги адвоката задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed