Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

07.11.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач[PERSON]. зареєстрована і проживає у [ADDRESS], яка є неприватизованою. Будинок № 13/16 обслуговується ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД, за спожиті житлово-комунальні послуги остання не сплачує. Порушуючи норми ЖК України відповідач ухиляється від належного виконання покладених на неї зобов'язань, чим завдає позивачу матеріальні збитки, а саме за нею рахується заборгованість у сумі 15768 грн 88к. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив зазначені в уточненій позовній заяві обставини, підтримав позовні вимоги, просив стягнути заборгованість у сумі 15768 грн 88к., інфляційні втрати у сумі 2 660грн 77к. та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила наявність заборгованості, ствердивши про складне матеріальне становище у зв'язку з чим не мала можливість вчасно вносити плату за спожиті житлово-комунальні послуги. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням єправовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язанавчинити на користьдругоїсторони (кредитора) певнудію (передатимайно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошітощо) абоутриматисявідпевноїдії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно довідки форми № 3, виданої ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД від 01.11.2014 року, вбачається, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку [NUMBER] наданої позивачем, за відповідачем рахується заборгованість у сумі 15768 грн 88к. (а.с. 62-63). Ст.20 ч.3 п.1,5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В разі незадоволення якістю наданих житлово-комунальних послуг, відповідно до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право викликати представника виконавця для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача [PERSON], представник виконавця не викликався, акт-претензії споживача складено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то у відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в травні 2011 року сплатила в рахунок погашення заборгованості 3695 грн 35к /а.с.62/. Оскільки своїми діями відповідач перервала перебіг позовної давності, строк позовної давності не сплинув, а тому відсутні підстави для її застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved