Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

10.05.2017 р. ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідача), в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.11.2013 р. на загальну суму 13\~233,11 (тринадцять тисяч двісті тридцять три) гривні 11 копійок, судові витрати у розмірі 1\~600,00 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок (а. с. 2, 3). Позовні вимоги позивач мотивував тим, що між позивачем та відповідачем 26.11.2013 р. укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300,00 (триста) гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 (тридцяти) відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязання перед позивачем належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.04.2017 р. виникла заборгованість, яка склала загальну суму по кредиту, процентам, пені, комісії і штрафам в розмірі 13\~233,11 (тринадцять тисяч двісті тридцять три) гривні 11 копійок , яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити (а. с. 38). Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення до позову від 19.06.2017 р., в яких просить відмовити у задоволенні позову (а. с. 46, 47). В обґрунтуванні своєї позиції посилається на те, що заявлені вимоги позивача є незаконними і необґрунтованими, суперечать діючому законодавству. Позивач зазначив, що кредитний договір з банком не укладав і не підписував, грошові кошти від банку не получав. Крім того, відповідач зазначив, що позивач звернувся до суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з пропуском загального строку позовної давності та просив суд відмовити у задоволенні позову. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані сторонами письмові докази, давши їм оцінку в їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, повязані з ухиленням боржника від виконання своїх обовязків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору слід керуватися Цивільним кодексом України (далі за текстом ЦК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.11.2013 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 (триста) гривень 00 копійок, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 6-31). Згідно з умовами укладеного між сторонами договору він складається із анкети заяви про приєднання та Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, у звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 17.04.2017 р. склала 13\~233,11 (тринадцять тисяч двісті тридцять три) гривні 11 копійок, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 160,31 (сто шістдесят) гривень 31 копійка; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9\~066,46 (девять тисяч шістдесят шість) гривень 46 копійок; заборгованість за комісією у розмірі 2\~900,00 (дві тисячі дев'ятсот) гривень 00 копійок; заборгованість по судовим штрафам у розмірі 1\~106,34 (одна тисяча сто шість) гривень 34 копійки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд не погоджується з думкою відповідача про те, що він не укладав кредитний договір з позивачем. Так, згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Свою згоду з Умовами [PERSON] висловив у своїй заяві, яку власноручно підписав (а. с. 6). Таким чином, кредитний договір є укладений сторонами в письмовій формі, що зумовлює виникнення у сторін прав та обовязків, у відповідності з умовами цього договору. В матеріалах справи наявна анкета-заява [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписана власноручно відповідачем 26.11.2013 р. (а. с. 6). Факт перебування [PERSON] 26.11.2013 р. у відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджується фотографією клієнта, зафіксованою за допомогою камери та яке зберігається в програмному комплексі Банку ЕКБ, де відповідач тримає в руках кредитну карту №5168755361914712. Крім того, як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.11.2013 р., [PERSON] користувався кредитною карткою, отримував кошти через банкомат (а. с. 4, 5). За правилами частин першої, третьої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконане. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Загальна позовна давність установлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність установлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Зі змісту заперечень відповідача [PERSON] є прохання про застосування до позову строків позовної давності. Як вбачається із розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, відповідач здійснив останнє погашення заборгованості за наданим кредитом у квітні 2016 року (а. с. 4, 5). В постанові Верховного Суду України від 18.06.2014 р. у справі №6-61цс14 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014 р., рішення яке є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, суд зазначає, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність, у таких випадках, обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 16.03.2016 р. у справі №6-1415цс15, від 06.04.2016 р. у справі №6-2520цс15, від 05.04.2017 р. у справі №6-522цс17. Суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав в межах строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. Враховуючи, що на час предявлення позивачем позову договір продовжував діяти, підстав для відмови в задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності у суду не має. Крім того, судом встановлено, що відповідач продовжував сплачувати заборгованість за кредитом до 19.04.2016 р., чим переривав строк позовної давності, у звязку з чим перебіг позовної давності починався заново. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] пені підлягає частковому задоволенню, оскільки стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується (ч. 2 ст. 258 ЦК України). 10.05.2017 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі за пенею та комісії у сумі 2 900,00 (дві тисячі девятсот) гривень 00 копійок, у межах строку позовної давності за основною вимогою відповідно до статті 257 ЦК України. Розмір заборгованості за пенею за останні 12 місяців, які передували зверненню кредитора до суду складає 1\~100,00 (одна тисяча сто) гривень 00 копійок. Суд не погоджується з доводами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНКу» про необхідність стягнення з [PERSON] судових штрафів в розмірі 1\~106,34 (одна тисяча сто шість) гривень 34 копійки виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.5.6 передбачено у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку (а. с. 26 з. б.). У той самий час згідно з пунктом 2.1.1.7.6 при порушенні позичальником строків платежів по любому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій (а. с. 27). Враховуючи викладене, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі №6-2003цс15. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У звязку з тим, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволений частково (83,33% задоволених вимог) з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1\~333,28 (одна тисяча триста тридцять три) гривні 28 копійок. На підставі ст. ст. 55, 61 Конституції України, ст. ст. 10, 11-14, 16, 20, 202, 207, 218, 256-258, 267, 526, 530, 549, 550, 610, 612, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: partial