Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

07 серпня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на її користь аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою судді від 14 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 07.09.2020. 04.09.2020 представник відповідача подав відзив, в якому, враховуючи заяву відповідача від 09.09.2020, визнав позов частково, просив стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини в розмірі ј частки всіх видів його заробітку. 07.09.2020 розгляд справи відкладено на 29.09.2020, у зв`язку з наданням можливості представнику позивача подати відповідь на відзив. 10.09.2020 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому спростував викладені відповідачем у відзиві обставини. У судовому засіданні 29.09.2020 позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково та зазначив про згоду відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. Відповідач до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, часткове визнання ним позову, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на їх неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частки заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, оскільки позивачем не надано допустимих та належних доказів для стянення аліментів у більшому розмірі. Попередження позивача про майбутнє вивільнення з роботи та необхідність утримувати трикімнатну квартиру суд не вважає обставинами, які дають підстави для стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частки його доходів. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, аліменти підлягають стягненню з 07.08.2020.

Outcome: partial