Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

09.07.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» (далі - позивач) звернулося із вказаним вище позовом до [PERSON] (далі-відповідач), мотивуючи тим, що 04.04.2014 року між ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» і відповідачем було укладено договір № ІФ01-01506 від 04.04.2014 року, згідно якого позивач надає у кредит відповідачу грошові кошти у сумі 700,00 грн., а відповідач зобовязаний в строк 14 днів, а саме до 18.04.2014 їх повернути та сплатити позивачу плату в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування ним, сукупна процентна ставка складає 28 %. Таким чином, на підставі договору відповідач був зобовязаний в строк до 18.04.2014 року повернути позивачу грошові кошти в сумі 896,00 грн., яка включає в себе 700,00 грн. розмір отриманих кредитних коштів, та нарахованих процентів у розмірі 196,00 грн., а у разі прострочення платежу сплатити штраф у розмірі 100 грн., та пеню в розмірі 4 % за кожен день прострочення, але не більше ніж за 30 календарних днів. Проте, взятих на себе зобовязань відповідач не виконує внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яку добровільно не погашає. У звязку із вказаним позивач просить стягнути з відповідача 2 648,63 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача та відповідач у судове засідання не зявились, представник позивача подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просив розглядати справу без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоч про судове засідання повідомлявся належним чином. Зважаючи на зазначене, відповідно до ухвали суду від 09 листопада 2015 року справа розглядалась за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Зясувавши обставини та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 04.04.2014 року між ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ІФ01-01506 за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 700,00 грн. та був зобовязаний у строк 14 днів, а саме до 18.04.2014 їх повернути та сплатити позивачу плату в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування ним. Проте взятих на себе зобовязань не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму 2 648,63 грн., що підтверджується умовами Договору та розрахунком заборгованості /а.с. 4, 7-8/. Зважаючи на те, що відповідач належним чином зобовязання згідно умов договору не виконав, доказів іншого суду не надав, виходячи із принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, вирішуючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути також 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору (а.с. 1). На підставі ст. ст. 526,625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved