Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

07.10.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позові зазначено, що позивач придбав у лютому 2010 року автомобіль ОPEL VЕСТRА, реєстраційний номер [NUMBER]у відповідача за договором купівлі-продажу шляхом укладення письмового договору, яким засвідчено передача грошових коштів, та шляхом оформлення нотаріальної довіреності. В подальшому, після набрання чинності Закону України № 3565-VІ від 05 липня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень», яким, зокрема, внесено ряд змін до Законів України, які виключають обов'язковість наявності у водія, який не є власником транспортного засобу, нотаріально оформленої довіреність або тимчасовий реєстраційний талон, вказана довіреність вже була не актуальною, тому позивач звернувся до відповідача з проханням переоформити спірний автомобіль, але відповідач не погодився. 8 липня 2015 року на опорному пункті ДАІ в місті Василівка транспортний засіб позивача зупинив черговий інспектор для перевірки документів, ході перевірки якої повідомили, що транспортний засіб знаходиться в розшуку і на нього накладений арешт Заводським відділом державної виконавчої служби за борговими зобовязаннями відповідачки перед банківськими установами, хоча цей автомобіль був придбаним позивачем і є його власністю. В позові просить визнати за ним право власності на автомобіль, зняти його з розшуку та арешту і зареєструвати автомобіль на його імя. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає повністю та справу просить розглянути без неї (а.с.30). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи ВДВС повідомлений належним чином, надали суду заяву, в якій зазначено, що справу просить розглянути без участі державного виконавця (а.с.27). Свідок [PERSON] пояснила суду, що 20.02.2010р. у її присутності [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 30000 грн. в якості оплати за автомобіль ОPEL VЕСТRА, реєстраційний номер [NUMBER], про що була складена письмова розписка про отримання грошей, де вона також зазначена як свідок. Суд, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Як вбачається з матеріалів справи та позову, 20 лютого 2010 року позивач придбав у [PERSON] автомобіль марки ОPEL VЕСТRА, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказаний правочин був оформлений шляхом написання відповідачем розписки про отримання грошових коштів у розмірі 30 000 грн. за куплю-продаж зазначеного автомобіля та видачі від імені [PERSON] (чоловіка [PERSON]О.) на ім'я позивача нотаріальної довіреності з правом керувати та розпоряджатися автомобілем (а.с.11, 29), що також підтверджується поясненнями свідка [PERSON], яка була допитана в судовому засіданні. Сторони домовились, що даний договір купівлі - продажу буде укладений у простій письмовій формі, оскільки [PERSON] відмовилася нести витрати по переоформленню права власності на автомобіль, а в позивача на той момент не було необхідної суми кошті для сплати витрат по переоформленню автомобіля. Відтак, сторони вирішили в подальшому переоформити автомобіль на позивача в органах ДАІ. Під час укладення розписки були присутні свідки [PERSON] та [PERSON], на підтвердження чого присутні їх підписи на розписці (а.с.11). Однак, в 2012 році вищезазначена довіреність втратила силу у зв'язку з набранням чинності 14 серпня 2011 року Закону України № 3565-УІ від 5 липня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень». Зокрема, законом внесено ряд змін до Законів України, які виключають обов'язковість наявності у водія, який не є власником транспортного засобу, нотаріально оформленої довіреність або тимчасовий реєстраційний талон. Після вступу в закону силу вищезазначеного Закону, позивач попросив відповідача зняти автомобіль з обліку та зареєструвати його на ім'я позивача, але відповідач не погодився. Свою відмову він фактично нічим не обґрунтував. Жодних претензій протягом тривалого часу, відповідач не пред'являв вимог щодо витребування автомобіля чи захисту його прав власності на автомобіль до суду чи правоохоронних органів, отже, позивач набув право власності на спірний автомобіль правомірно. 8 липня 2015 року на опорному пункті ДАІ в смт. Василівка транспортний засіб позивача зупинив черговий інспектор для перевірки документів, ході перевірки якої повідомили, що транспортний засіб знаходиться в розшуку і на нього накладено арешт Заводським відділом державної виконавчої служби за борговими зобовязаннями відповідачки перед банківськими установами, хоча цей автомобіль був придбаним позивачем і є його власністю. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено , що особа, яка вважає, її майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно про зняття його з арешту. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній форм досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Законом, зокрема ст. 657 ЦК України, не передбачено обов'язковість нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі - продажу автомобіля. Таким чином, сторонами фактично був укладений договір купівлі - продажу автомобіля, було досягнуте домовленості щодо всіх умов договору, були виконані всі обов'язки сторін за цим договором, позивач як покупець передав оговорену суму коштів за автомобіль, а його власник, тобто відповідачка [PERSON], прийняла гроші та передала позивачу автомобіль, ключі від нього та документи. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Момент виникнення права власності встановлюється ЦК України, зокрема відповідно вищевикладеного змісту ст. ст. 328, 334, 664 цього Кодексу на підставі правочину і з моменту передачі товару. У звязку з викладеним суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності та зняття з арешту і з розшуку спірного автомобіля є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Разом з цим суд вважає, що позовні вимоги в частині реєстрації права власності на спірний автомобіль за позивачем не підлягають задоволенню, оскільки по цій справі позов предявлено до колишнього власника автомобіля [PERSON], в компетенцію якої не входить вирішення питань про реєстрацію транспортних засобів, отже в цій частині позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача. Реєстрацію транспортних засобів здійснює ДАІ УМВС України у Запорізькій області та підпорядковані їм підрозділи, однак вказана установа до участі у справі позивачем залучена не була. Вимоги про розподіл судових витрат позивач не заявляв. На підставі викладеного та

Outcome: partial