Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 10.06.2016 року вона вигулювала свою собаку породи «Тер'єр» біля будинку №9 по вул. Батюка в м. Охтирка, коли на перехресті вулиць Батюка та Гафановича на них напала собака бійцівської породи «Стафф» чорного кольору, без повідка, нашийника та намордника. Схопивши свого пса на руки, позивач зазнала укусів від нападаючої собаки. В період нападу до них підбігла [PERSON] з повідком в руці, намагалася відігнати свою собаку. В результаті нападу позивач отримала тілесні пошкодження у вигляді покусаних ніг, гематоми, сліди зубів на кожній із ніг, крововилив на лівій нозі вище коліна, забій щелепи. В подальшому, позивач разом зі своїм чоловіком приїхали до будинку № 5 по вул. Гафановича, де проживають власники собаки, щоб розпитати чи отримувала собака щеплення, на що старша донька відповідача пояснила, що їх собака випадково зірвалася із повідка. Після чого позивач поїхала до приймального відділення КЗ «Охтирська ЦРЛ», де їй було надано медичну допомогу. В період з 13 по 17 червня 2016 року вона знаходилася на лікуванні у хірурга, а з 21 червня по 15 липня 2016 року позивач знаходилася на лікуванні в психоневрологічному диспансері КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня №2». Крім того, [PERSON] було завдано матеріальної шкоди внаслідок пошкодження одягу та придбання ліків на загальну суму 1985,63 грн. Також, в результаті нападу собаки, позивач отримала моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн., внаслідок спричинення їй фізичного болю від ушкодження здоров'я, безсоння, відчуття постійної тривоги, пригніченого настрою. У серпні 2016 року на собаку породи «Стафф» виготовлено паспорт, в якому власником собаки зазначено [PERSON] В зв'язку з чим, в подальшому уточнивши позовні вимоги, просить стягнути на свою користь на відшкодування матеріальної шкоди 1 985, 63 грн. та на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., всього на суму 11 985,63 грн., з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку, оскільки їх спільними діями було завдано шкоду. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з викладених підстав, просили задовольнити. Позивач пояснила, що її вкусила саме собака відповідачів, так як неодноразово бачила, як цю саму собаку без намордника вигулює [PERSON], в їх районі така собака одна. В минулому році, влітку, вже був випадок, коли ця собака без повідка і намордника напала на Біма, при цьому молода дівчина підбігла і забрала її, зачепивши за поводок. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнали. Пояснили, що проживають разом, а також із онукою [PERSON] і мають у власності собаку породи «стаффордширський тер'єр» по кличкі «Блек» темно-коричневого кольору, на спині чорна, на шиї біла пляма. Власником собаки є [PERSON], а вигулює собаку 2 рази на день її мати [PERSON] Відповідач [PERSON] пояснила, що 10.06.2016 року увечері працювала на своїй присадибній ділянці по вул. Гафановича, 5, м. Охтирка, коли через щілину в огорожі побачила, що по вулиці побігла собака схожа на Блека. Вважаючи, що це їх собака самовільно вибігла із дому, оскільки була без окулярів, [PERSON] побігла за собакою, попередньо зайшовши додому і взявши поводок. Побачивши, що собака напала на жінку, та вважаючи, що це їх собака Блек, [PERSON] почала відганяти собаку від жінки, яка тримала в руках свою собаку. Щоб відігнати, [PERSON] хватала собаку за тулуб, за хвоста. Зупинився автомобіль, водій з якого вийшов і став допомагати відганяти собаку. Коли собаки розбіглися, [PERSON] пішла за своєю, як вона вважала, собакою, в напрямку вулиці Гафановича, однак потім зрозуміла, що це чужа собака, так як в неї на шиї не було білої плями і ошийника. Прийшовши додому, виявила свою собаку вдома. Відповідач [PERSON] пояснила, що 10.06.2016 року близько 19 години вона прийшла додому з роботи, собака була вдома. До них завітала позивачка, яка кричала, що її вкусила їх собака, казала, що їде на санпропускник. В подальшому [PERSON] попросила свою дочку, щоб та з'їздила на санпропускник і дізналася про стан здоров'я потерпілої. При цьому вона не знала, що на позивачку напала не їх собака, оскільки ще не розмовляла зі своєю матір'ю [PERSON], яка працювала на присадибній ділянці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 10.06.2016 року увечері повертався із дружиною на автомобілі з роботи, повернув із вулиці Батюка на вулицю Гафановича, коли побачив жінку із собакою на руках, а рядом інша темно-коричнева собака стрибала і намагаючись дістати собаку, хватала зубами жінку то за руки, то за ноги. На передпліччі жінки був укус, куртка була напитана кров'ю. Інша жінка за допомогою ременя відганяла собаку, кричала «паразит такий». Свідок зрозумів, що друга жінка є господарем собаки, так як собака була дуже агресивна, а жінка намагалася її відігнати, хватаючи руками за корпус, на що навряд чи хто чужий наважився б. Особисто свідок спочатку боявся втручатися, потім дістав з багажника пластикову пляшку і за її допомогою також долучився до порятунку жінки із собакою на руках. Свідок крикнув потерпілій жінці, щоб вона кинула собаку. Після того, як жінка випустила собаку з рук, її собака втекла у напрямку двору багатоквартирного будинку, а темно-коричнева собака почала її переслідувати, але не вийшло, так як зіткнулася із велосипедистом, після чого остання побігла в напрямку вул. Гафановича. Нападаюча собака була темно-коричневого кольору, до спини майже чорна, в неї був шкіряний темний нашийник. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 10.06.2016 року увечері поверталася із чоловіком на автомобілі додому, повернули із вулиці Батюка на вулицю Гафановича, коли побачила жінку із собакою на руках, яка кликала на допомогу, а рядом темно-коричнева, майже чорна собака у нашийнику стрибала і хватала зубами жінку то за руки, то за ноги, а інша жінка із повідком намагалася її відігнати. Чоловік свідка також кинувся на допомогу. Коли свідок із чоловіком, які мешкають на вул. Гафановича, заїжджали у гараж, повз них йшла позивачка і свідок чула, як остання комусь повідомляла по телефону, що її покусала собака. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у районі 5 годин ранку декілька разів вигулювала свою собаку ротвейлер у районі вул. Гафановича і бачила як відповідачка (жінка похилого віку) вигулювала чорну собаку, на шиї під головою біла пляма, без намордника, на слабкому поводку. Собака вела себе неадекватно, весь час тягнула відповідачку за собою, рвалася на свідка із собакою, була агресивною. Відповідачка в руці тримала палку, якою весь час лупила собаку, щоб та її слухалася, при цьому називала собаку «гад», «паразит». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що влітку 2015 року гуляла із позивачкою і її собакою Бім, йшли по вул. Гафановича, коли з правого боку до них підбігла собака темно-коричневого кольору без намордника і повідка, яка напала на Біма. За собакою прибігла молода дівчина, яка її забрала, при цьому виникла словесна перепалка між господарями собак. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 10.06.2016 року увечері їй зателефонувала позивач ї повідомила, що її покусала собака, внаслідок чого свідок приїхала до позивачки, яка їй доводиться двоюрідною сестрою. Повернувшись, свідок побачила укус на правій руці, з якого текла кров. Свідок із позивачкою та чоловік позивачки перед лікарнею приїхали до відповідачів, щоб з'ясувати, чи привита собака. Вийшла [PERSON] і сказала: вибачте, він у нас зірвався. Потім вона некоректно спілкувалася, сказала, а ви доведіть, що це саме наша собака вкусила вас. На санпропускнику лікарні до [PERSON], яка перебувала у супроводі свідка, підійшов молодий чоловік із дівчиною, який запропонував вирішити усе мирним шляхом за 800 грн., на що вони відмовилися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком позивачки. 10.06.2016 року увечері він керував автомобілем, відвозячи [PERSON] і її сім'єю до м. Тростянець, однак їм прийшлося повернутися, бо зателефонувала дружина і повідомила, що її покусала собака. Повернувшись, побачив, що у дружини, яка перебувала у червоній куртці, правий рукав куртки порваний і у крові, на руці рвана рана. Після цього свідок із дружиною та [PERSON] почали шукати собаку, що укусила, щоб з'ясувати, чи привита вона. Раніше він, прогулюючись із своєю собакою, неодноразово бачив в їх районі, як собака породи «стаффордширський тер'єр» без намордника тягнула на повідку немолоду жінку, відповідачку у справі, та затягувала її в один двір по вул. Гафановича. Більше схожих собак в їх районі не було. Тому він швидко знайшов місце проживання цієї собаки. До них вийшла молода жінка та повідомила, що їх собака випадково зірвалася з повідка. Потім почала цікавитися, де саме покусала позивачку собака, і у процесі розмови змінила тон, підвищивши його, на що свідок сказав, що не буде з нею сваритися, вони їдуть на санпропускник і в міліцію. Далі на санпропускнику до них підійшов молодий чоловік, представившись [PERSON] і запропонував їм гроші для залагодження ситуації, однак вони відмовилися, так як на той час ще не була остаточно відомою сума витрат на ліки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дочкою і онукою відповідно відповідачів у справі, проживає разом з ними, в них є собака породи «стаффордширський тер'єр» шоколадного кольору, до холки колір темніше, клічка Блек, власником є мама [PERSON] Приблизно на початку літа 2015 року вона гуляла із Блеком, коли він підбіг до позивачки і її собаки, внаслідок чого позивачка злякалася і почала кричати. Свідок забрала свою собаку, яка була без намордника і повідка, між ними виникла словесна перепалка. Увечері 10.06.2016 року свідок сиділа вдома, коли у хату зайшла [PERSON] і сказала, що ганялася за чужою собакою, в той час, як їх собака перебувала вдома. Пізніше свідок із своїм чоловіком [PERSON] поїхали у своїх справах, через деякий час їй зателефонувала мати і сказала, що їх собака покусала жінку, яка поїхала на санпропускник. Після цього свідок із чоловіком поїхали в лікарню, де зустріли позивачку і пропонували їй відшкодувати збитки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є зятем відповідачів, проживає разом з ними. Увечері 10.06.2016 року його дружині зателефонувала мати [PERSON] і сказала, що їх собака Блек покусала жінку, після чого вони поїхали на санпропускник і його без його згоди в медичних документах записали як власника собаки, при цьому він назвався на інше прізвище як [PERSON] Він вів перемови з позивачкою та її чоловіком стосовно розміру завданої шкоди, однак вони не домовилися, оскільки вартість пошкодженого одягу, який увечері 10.06.16 року була визначена 200 грн. за порвану блузку, та 300 грн. за порвану куртку, на ранок зросла, і за куртку вони вже хотіли 800 грн., та матеріальну шкоду від укусу разом із ліками оцінювали загалом у 2000 грн. Вислухавши пояснення сторін, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного. За нормами ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснено у постанові № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Постановою КМУ від 09.07.2002 року №944 затверджено перелік порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов'язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, у цьому переліку значиться порода «тер'єр американський стафордширський» Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.8 Правил утримання собак, котів і хижих тварин в м. Охтирка, затверджених рішенням Охтирської міської ради від 27.03.2007 року №235-МР, реєстрація собак, котів і хижих тварин, що тримаються громадянами, підприємствами, установами і організаціями, та видача реєстраційних посвідчень проводиться міською державною лікарнею ветеринарної медицини. Судом встановлено, що [PERSON] має у власності собаку 10.04.2014 року народження «Бім» невстановленої породи (а.с.8). Відповідач [PERSON] має у власності собаку 14.09.2014 року народження бійцівської породи «стаффордширський тер'єр», кличка Блек, що підтверджується міжнародним ветеринарним паспортом (а.с.58). З відеозапису з камери спостереження, наданої виконкомом Охтирської міської ради, оглянутого у судовому засіданні, вбачається, що 10.06.2016 року жінка із собакою на руках зазнала нападу іншої собаки, слідом за якою вибігла інша жінка і намагалася відігнати нападаючу собаку, через деякий час до них долучився чоловік, який вийшов із-за керма проїжджаючого мимо автомобілю. Факт нападу на позивачку собаки бійцівської породи «стаффордшський тер'єр» увечері 10.06.2016 року близько 19 години отримав підтвердження у судовому засіданні та не заперечується відповідачами. Також відповідачі не заперечують, а свідок [PERSON] підтвердила, що влітку 2015 року вже був випадок, коли їх собака Блек, перебуваючи на вул.Гафановича без повідка і намордника, підбігла і рвалася до Біма, якого позивачка одразу взяла на руки, однак при цьому шкоди позивачці завдано не було. Факт завдання [PERSON] 10.06.2016 року близько 19 години укусів вказаною собакою підтверджується, крім показань позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], також і довідкою Охтирської ЦРЛ від 10.06.2016 року, згідно якої [PERSON] 10.06.2016 року о 20 год.25 хв. зверталася за медичною допомогою до приймального відділення, та їй був встановлений діагноз «укушена рана правого плеча, укушені ссадна правої голені, лівої голені, ушиб плечовий справа». Перевіркою Охтирського ВП (м. Охтирка) ГУНП в Сумській області встановити власника собаки не вдалося. [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за тримання незареєстрованої собаки, після чого [PERSON] зареєструвала собаку, отримавши на неї міжнародний ветеринарний паспорт. Зібраними у справі доказами підтверджується, що позивачці нанесла шкоду саме собака відповідачів, оскільки встановлено, що 10.06.2016 року близько 19 год. вказана собака перебувала на вулиці Гафановича без намордника та без повідка, але під наглядом [PERSON] Доводи відповідачів про те, що [PERSON] переплутала свою собаку з чужою, на думку суду, є обраним способом захисту проти позову, і не узгоджуються з обставинами справи. Показання [PERSON] про те, що вона в момент нападу намагалася схопити та утримати свою, як вона вважала, собаку, знаходячись у безпосередній близькості до неї, при цьому не зрозуміла що собака чужа, але виявила це тоді, коли собака після нападу побігла по вулиці Гафановича та зупинилася біля вуличних собак, є нелогічними, і суд їх сприймає критично. Твердження [PERSON] про те, що нападаюча собака була без ошийника, спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON] Показання [PERSON], що вона перебувала на своєму городі, коли побачила, як собака побігла по вулиці, після чого пішла слідом за собакою, перед цим прихопивши вдома поводок, не узгоджуються із записами відеокамери, відповідно до яких [PERSON] була на місці нападу вже через 2 секунди після нападу. Також суд критично сприймає показання [PERSON] про те, що вона, не вияснивши у своєї матері, під наглядом якої цілий день перебувала собака, обставин події, попросила свою дочку із її чоловіком владнати проблеми із позивачкою на санпропускнику. Оцінюючи докази у сукупності і їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що 10.06.2016 року близько 19 год. у місці примикання вул. Гафановича до вул. Батюка собака відповідачів напала на позивачку, заподіявши їй шкоду. Відповідно до п.5-7 Правил утримання собак, котів і хижих тварин в м. Охтирка, затверджених рішенням Охтирської міської ради від 27.03.2007 року №235-МР, власникам собак, котів і хижих тварин забороняється вигулювати або виводити за межі помешкання підвищено агресивних собак, які визнані міжнарожними кінологічними організаціями, без наявності повідків, намордників та номерного знака, залишати ці породи собак на вулицях міста та місцях масового перебування людей. Особа, яка супроводжує собаку, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною собакою. Оскільки власником собаки є [PERSON] згідно міжнародного ветеринарного паспорту, саме вона має забезпечити вигул собаки у наморднику, на міцному повідку та у належному супроводі. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Доводи відповідачів про те, що собака породи «стафф» нападала не на позивачку, а на її собаку, та що тілесні ушкодження позивачці були завдані випадково (неумисно), внаслідок поведінки самої позивачки, не спростовують обов'язку власника нападаючої собаки відшкодувати завдану шкоду. В результаті укусів собаки відповідачів позивачці заподіяна матеріальна шкода у вигляді пошкодження одягу куртки 750 грн. та сорочки 125 грн., а усього на суму 875 грн., що підтверджується висновком експерта-товарознавця від 28 червня 2016 року №067 (а.с.14-15). Також позивач понесла витрати на придбання ліків у період з 10.06.16 року по 13.06.2016 року під час амбулаторного лікування у хірурга на суму 257,45 грн., що підтверджується товарними чеками та довідкою про призначене лікування. Інші витрати на придбання ліків, які понесла позивачка у період стаціонарного лікування у психоневрологічному диспансері у період з 21.06.16 р. по 15.07.2016 року, не в повній мірі підтверджені довідкою про призначене лікування і не підлягають відшкодуванню, оскільки із виписки з медичної карти [PERSON] вбачається, що на змішаний тривожно-фобічний розлад позивач хворіє з вересня 2011 року, в зв'язку з чим неодноразово лікувалася в денному стаціонарі, остання госпіталізація була з 07.05.2012 року по 01.06.2012 року (а.с.13 на звороті). Відтак після нападу бійцівської собаки відбулося погіршення стану її психічного здоров'я, тобто відсутній прямий причинний зв'язок між нападом собаки і виникненням захворювання, від якого позивач лікувалася. Суд вважає, що від вказаних подій позивач отримала моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі, душевних стражданнях, завданих ушкодженням здоров'я. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що позивач з 13.06.2016 року по 18.06.2016 року перебувала на лікарняному в хірургічному відділенні Охтирської ЦРЛ, а також з 21.06.2016 року по 15.07.2016 року лікувалася у психоневрологічному диспансері КЗ Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня №2», оскільки після нападу бійцівської собаки відбулося погіршення стану її психічного здоров'я. Також суд враховує і поведінку самої позивачки, яка сприяла виникненню шкоди шляхом тримання своєї собаки на руках, у той час, як собака бійцівської породи нападала на собаку, яку вигулювала позивачка. Тому з урахуванням вимог виваженості, справедливості суд оцінює розмір завданої моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Таким чином, з власника собаки [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню шкода, завдана внаслідок ушкодження здоров'я - 257,45 грн. на лікування та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також матеріальна шкода, завдана майну потерпілої на суму 875 грн., усього 3000 грн. моральної та 1132,45 грн. матеріальної шкоди. На підставі ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відповідно до ст.79 ЦПК України відноситься в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за договором про надання правової допомоги від 07.08.2016 року та додаткових угод до нього було сплачено фахівцю в галузі права, який має вищу юридичну освіту і займається підприємницькою діяльністю з надання юридичних послуг [PERSON] 3233,34 грн. винагороди за надання правової допомоги при розгляді справи про відшкодування шкоди, що підтверджується розрахунковими квитанціями, актами виконаних робіт. [PERSON] протокольною ухвалою суду від 12.09.2016 року за усною заявою позивача у судовому засіданні був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу (а.с.50). Під час провадження у даній цивільній справі фахівець в галузі права [PERSON] готував процесуальні документи поза судовим засіданням, а саме, позовну заяву та інші заяви, ознайомлювався з матеріалами справи, надавав правову допомогу позивачці у судових засіданнях загальною тривалістю протягом 5 год.19 хв. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням часу, витраченого на складання заяв у справі, на ознайомлення з матеріалами справи, на правову допомогу у судових засіданнях, враховуючи складність справи, виходячи із принципів об'єктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що фактично сплачена позивачем сума в розмірі 3233,34 грн. не перевищує граничного розміру, є розумною і такою, що підлягає присудженню позивачу. Але з урахуванням того, що позов задоволено на 35,4%, витрати на правову допомогу відповідача підлягають стягненню в розмірі 1144,60 грн. (3233,34 грн. х 35,4% = 1144,60 грн.). У справі позивач сплатила судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 551,20 грн., а також понесла витрати на оплату висновку товарознавчої експертизи в сумі 300 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] пропорційно до задоволених вимог. Також з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду із вимогою про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial