Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

09 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів: [PERSON], Сільського голови Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області [PERSON] про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 23 січня 2015 року Реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції Кіровоградської області на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 на ім»я [PERSON]. Ухвалою суду від 07 липня 2015 року було задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в справі в якості співвідповідача Реєстраційну службу [PERSON] районного управління юстиції Кіровоградської області (т. 1 а.с. 143). Ухвалою суду від 21 грудня 2015 року було задоволено клопотання представника позивача та здійснено заміну співвідповідача Реєстраційну службу [PERSON] районного управління юстиції Кіровоградської області на Маловисківське районне управління юстиції Кіровоградської області та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області (т. 2 а.с. 141). Суд на підставі ч. 2 ст. 35 ЦПК України ухвалою від 21 грудня 2015 року залучив до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Реєстраційну службу [PERSON] районного управління юстиції Кіровоградської області та Ленінську сільську раду Маловисківського району Кіровоградської області (т. 2 а.с. 143). Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 1999 року, шлюб було розірвано 23 січня 2015 року. При розгляді цивільної справи № 392/188/15-ц позивачу стало відомо, що відповідач оформив на своє ім»я та отримав Свідоцтво право власності на будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14, який позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя. Як вказує позивач підставою для видачі Свідоцтва стала Довідка № 479 від 09 січня 2015 року, згідно якої [PERSON], [INFO], відповідно до даних погосподарського обліку № 10, особовий рахунок № 236 проживає в будинку на правах господаря, будинок побудований у 1960 році. Проте, у такій Довідці не було відображено, що позивач також проживає у вказаному будинку з 2000 року. На думку позивача на підставі Довідки № 479 від 09 січня 2015 року була проведена державна реєстрація права власності на будинок і видано оспорюване Свідоцтво на нерухоме майно, оскільки позивач вважає, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Також, позивач вказує, що земельна ділянка на якій розташований будинок на який було видано оспорюване Свідоцтво перебуває у її користуванні з 2012 року, про що також не було зазначено при видачі документів на підставі яких було видане Свідоцтво. В судовому засіданні позивач та її представник підпримали позов та просили його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Додатково у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем [PERSON] вони у березні 2000 року придбали будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14, сплативши за його придбання грошові кошти і це було оформлено шляхом написання розписок з продавцем будинку і з того часу почали проживати у ньому, до листопада 2014 року. За час проживання у будинку позивачем та відповідачем, [PERSON], у ньому проводилися внутрішньо-оздоблювальні ремонтні роботи, на території домоволодіння був викопаний колодязь. Позивач та її представник зазначають, що видання оспорюваного Свідоцтва лише на ім»я [PERSON] порушує її права та охоронювані законом інтереси. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення позову, як необгрунтованому та пред»явленному безпідставно. Відповідач [PERSON] пояснив, що 09 травня 1999 року він придбав будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 для себе, в період з 24 листопада 1999 року до 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, за цей час позивач не намагалася оформити права власності на будинок, після розірвання шлюбу було поділено майно набуте за час шлюбу, в тому числі і будинок, проте оскільки на нього були відсутні документи будинок на підставі Ухвали суду від 11 червня 2007 року про визнання мирової угоди перейшов у його власність, проте був зазначений як будівельні матеріали. З 2008 року по листопад 2014 року він та позивач проживали спільно, як чоловік та дружина. Відповідач, Сільський голова Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, [PERSON] заперечував проти задоволення позову, надавши письмові заперечення (т. 1; а.с. 35-36), та у судовому засіданні пояснив, що Довідки щодо будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 ним були видані згідно даних погосподарських книг. Йому особисто відомо, що подружжя [PERSON] проживало у будинку з 2001 року по листопад 2014 року. У січні 2015 року [PERSON] звернувся до нього із заявами про видачу йому довідок, в яких необхідно зазначити те, що він проживає у спірному будинку на правах господаря та про розміри земельної ділянки за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14. В погосподарських книгах на домоволодіння [PERSON] зазначався, як голова домоволодіння, а не як власник. Крім того, будинок, як станом на 1999 рік так і на 2007 рік (дату першого поділу майна подружжя) був збудований і у ньому до того часу, як там почали проживати подружжя [PERSON] проживала громадянка [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] районного управління юстиції Кіровоградської області та третьої особи Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Кіровоградської області заперечував проти задоволення позову та просив в його задоволенні відмовити. Проте, в судовому засіданні під час надання пояснень повідомив, що у випадку якби для проведення державної реєстрації права власності на будинок були надані відомості про те, що користувачем земельної ділянки є позивач, то оспорюване Свідоцтво можливо б і не було видане лише на ім»я громадянина [PERSON] (т. 2 а.с. 17). Судом неодноразово роз»яснювалися сторонам та їх представникам положення принципу змагальності цивільного судочинства та обов»язку доказування та подання доказів (т. 1 а.с. 133, 231; т. 2 а.с. 26, 41, 42, 43). Суд, враховуючи підстави позову, вважає, що вимога позивача про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за своїм правовим змістом, а також суб»єктний склад осіб, носить приватноправовий характер і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 листопада 1999 року Ленінською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 6 (т. 1; а.с. 31). 09 липня 2007 року на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24 листопада 1999 року Ленінською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, актовий запис № 6, яке вступило в закону силу 20 липня 2007 року (т. 1; а.с. 40). Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім»єю як чоловік та дружина до листопада 2014 року, вказана обставина булла визнана позивачем та відповідачем [PERSON]. Крім того, дана обставина підтверджується також і тим, що позивач [PERSON] 30 січня 2015 року зверталася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім»єю та поділ майна подружжя та просила суду встановити факт проживання її однією сім»єю з [PERSON] з 2007 року по листопад 2014 року , а також просила в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на ? (одну другу) частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14 (т. 2 а.с. 1-3). Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2007 року було визнано мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON], в цивільній справі № 2-514/2007, за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та витребування майна з чужого, незаконного володіння (т. 1 а.с. 115; т. 2, а.с. 34-35). З копії Ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2007 року вбачається, що серед іншого майна поділеного між сторонами, що її уклали, громадянину [PERSON] залишається на праві особистої приватної власності матеріали на ремонт будинку на суму 7000 гривень (сім тисяч гривень). Рішенням Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області № 97 від 23 березня 2012 року було надано в користування [PERSON] земельну ділянку з вільного присадибного фонду строком на 15 років, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14 (т. 1 а.с. 48, 167; т. 2 а.с. 36-а). 23 січня 2015 року Реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції Кіровоградської області було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на житловий будинок, загальною площею 47,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 на ім»я [PERSON]. На підставі рішення Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області № 273 від 29 квітня 2015 року було вилучено з користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,45 га., що розташована за за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14 та передано громадянину [PERSON], у зв»язку із видачею Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та надано згоду на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (т. 1 а.с. 161; т. 2 а.с. 36). З матеріалів цивільної справи вбачається, що право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14, станом на 22 червня 2015 року не було зареєстроване ні за позивачем ні за відповідачем [PERSON], а отже не було зареєстровано і на дату видачі оспорюваного Свідоцтва (т. 1 а.с. 25). З погодсподарських книг № 3, 4, 10 починаючи з 1999 року по 2014 рік вбачається, що позивач та [PERSON] проживали в житловому будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14 (т. 1; а.с. 168-170, 174-176, 180-184; т. 2; а.с. 10-16), а також відповідними довідками, що місять суперечливий характер щодо початку строку спільного проживання подружжя [PERSON]. Порядок набуття у власність спільну сумісну, особисту приватну, спільну часткову власність нерухомого майна станом на 1999 рік та до 31 грудня 2003 року регулювався положеннями Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, Кодексу про шлюбу та сім»ю України 1969 року, які втратили чинність з 01 січня 2004 року, а також Закону України «Про власність» та з 01 січня 2004 року по листопад 2014 року (час до якого сторони проживали однією сім»єю після розірвання шлюбу) Цивільним кодексом України та Сімейним кодексом України. Позивачем належних і допустимих доказів набуття у спільну сумісну власність подружжя житлового будиноку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14, та відповідачем [PERSON] в особисту приватну власність та за особисті грошові кошти у травні 1999 року суду не надано. Також відсутність укладання належно оформленного договору купівлі-продажу житлового будинку визнав у судовому засіданні відповідач [PERSON]. Суд вважає, що розписка громадянина [PERSON] в якій зазначається, що він продав в травні 1999 року громадянину [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14, не є тим належним і допустимим доказом та правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття, у встановленому законом порядку, право власності на нерухоме майно і підтрведжує його право особистої приватної власності на будинок. Крім того, вказана розписка датована 15 квітня 2015 року (т. 1; а.с. 128, 129). В ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 61 ЦПК України серед іншого зазначається, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд не може погодитися із твердженням відповідача [PERSON] про те, що Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2007 року, якою було визнано мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON], в цивільній справі № 2-514/2007, за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було поділено майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, буд. № 14, з огляду на те, що житловий будинок, як предмет поділу майна подружжя жодним чином в ухвалі не зазначено, розширеному тлумаченню вказане судове рішення не підлягає, і за [PERSON] було визнано право власності лише на будівельні матеріали для ремонту будинку на суму 7000 гривень (сім тисяч гривень). Крім того, позивач заперечує, що на підставі Ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2007 року поділу підлягав житловий будинок, на який видане оспорюване Свідоцтво про право власності. Разом із тим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Питання виникнення права власності або права користування земельною ділянкою урегульовані положеннями Земельного кодексу України. Станом на 23 березня 2012 року, тобто на дату прийняття Ленінською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області рішення № 97 від 23 березня 2012 року про надання в користування [PERSON] земельної ділянки, на якій розташований будинок і на який було видане оспорюване Свідоцтво, ст.ст. 125, 126 ЗК України передбачали, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Порівняльно-правовий аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що законодавець розмежовує поняття «надання» та «придбання» земельної ділянки в користування або у власність. Під наданням земельної ділянки в користування або у власність законодавець розуміє як прийняття органом відповідного рішення про надання землі у власність або в користування, так і подальше оформлення документа, який згідно зі статтею 126 ЗК посвідчує право на землю. Придбання земельної ділянки у власність це виникнення права на земельну ділянку, яка раніше надавалася і на яку є правовстановлюючі документи, визначені статтею 126 ЗК, на підставі цивільно-правовової угоди. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що з 23 березня 2012 року і на дату видачі, 23 січня 2015 року, оспорюваного Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] була користувачем земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, будинок № 14. З матеріалів реєстраційної справи на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, буд. № 14 вбачається, що в ній міститься Довідка № 479 від 09 січня 2016 року (т. 1; а.с. 224, аналогічна міститься на а.с. 164 т. 1), згідно якої [PERSON], [INFO], відповідно до даних книги по господарського обліку № 10 особовий рахунок № 236 проживає в будинку по вул. Селеще, 14 на правах господаря. Будинок побудовано в 1960 році, стіни із саману, криша покрита шифером, загальна площа будівлі 70 кв.м., житлова 49 кв.м., житлових кімнат дві. Опалення пічне. Довідка видана для пред»явлення по місцю вимоги (т. 1; а.с. 210-229). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно пункту 49-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 23 січня 2015 року, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заінтересованою особою може бути особа, за якою закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, може також вважатися рішення сільської ради щодо передачі (надання) земельної ділянки у власність або користування; виписку з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради, сільським головою (у разі, коли виконавчий орган не створений) або відповідною архівною установою; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна (у разі, коли у виписці з погосподарської книги відсутні відомості про технічні характеристики об'єкта нерухомого майна). Разом із тим, з відповідей Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Кіровоградської області на запити суду вбачається, що документи про право користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14 при видачі оспорюваного Свідоцтва про право власності на нерухоме майно заявником [PERSON] не надавалися та не витребовувалися, оскільки було надано виписку з погосподарської книги (т. 2 а.с. 58, 72). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участи у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У той самий час відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Складовою частиною права на справедливий судовий розгляд є принцип процесуальної рівності сторін, який передбачає можливість сторони представити суду свою позицію та докази в умовах, які не ставлять її в істотно менш вигідне становище в порівнянні з іншою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, що обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п»ятою, шостою\~ статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв»язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Частина 1 ст. 212 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв»язку, суд враховуючи вимоги п. 49-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», факт ненадання при зверненні із заявою до Реєстраційної служби про видачу оспорюваного Свідоцтва відповідачем [PERSON] документів, що підтверджують його право користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Копанки, вулиця Селище, 14, не з»ясування Реєстраційною службою особи користувача земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, вимоги про державну реєстрацію якого були заявлені [PERSON], а також те, що користувачем цієї земельної ділянки станом на дату видачі Свідоцтва була позивач, дає суду зробити висновок про порушення прав позивача, у зв»язку із чим позов підлягає задоволенню, оскільки правових підстав, з урахуванням обставин справи, для видачі Свідоцтва про право власності на житловий будинок не було. Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд виходить з наступного. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.\~ Разом із тим, суд вважає, що відповідачами ? Сільським головою Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області [PERSON] та Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області не порушувалися права позивача, проте останній самостійно визначив їх відповідачами у справі. Порядок і вичерпний перелік документів, які необхідні для проведення державної реєстрації права власності і видачу Свідоцтва про право власності на нерухоме майно передбачений п. 49-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому незважаючи на ту обставину, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позову і задоволення позовних вимог, проте вважає не правильним покладати на зазначених вище відповідачів обов»язок по сплаті судового збору. На підставі виклдаеного,

Outcome: approved