Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

10.02.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу. Заява мотивована тим, що з відповідачем вона уклала шлюб 01.10.2011, який було розірвано 16.09.2016. Від шлюбу вони мають одну неповноліттю дитину - сина [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, який проживає разом з нею і усі витрати, пов`язані з утриманням дитини вона несе одна. Відповідач офіційно працевлаштований. Інших неповнолітніх дітей у відповідача не має. Добровільної допомоги на утримання дитини [PERSON] , відповідач не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Тому вона звернулася до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задвольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що з вересня 2019 року вони з позивачем разом не проживають. Дружина дитиною не займається, на вихідні віддає дитину родичам. Він повністю одягає дитину, вважає, що необхідно сплачувати аліменти не дружині, а безпосередньо на рахунок дитини, оскільки дружина витрачає гроші не за призначенням, а на свої потреби та не займається вихованням дитини. Але будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав. Заслухавши думку відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Так, судом встановлено, що згідно рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 16.09.2016, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.10.2013, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 52 від 09.10.2013, де батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З довідки, виданої виконавчим комітетом Мангушської селищної ради Мангушського району Донецької області № 164 від 16.01.2020, вбачається, що [PERSON] , 2013 року народження, проживає разом із своєю матір`ю - [PERSON] , 1985 року народження, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XIIвід 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, судом встановлено, що відповідач з позовом не згоден, оскільки вважає, що дружина розпоряджається коштами не на користь дитини, а витрачає їх на свої потреби, але будь-яких переконливих доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав. Будь-яких клопотань не заявляв. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, доказів того, що відповідач не може надавати сину матеріальну допомогу, суду надано не було, навпаки, як було встановлено в судовому засіданні відповідач офіційно працевлаштований, має постійний дохід та може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Отже, враховуючи усі з`ясовані обставини справи, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду, а саме з 10.02.2020 і до повноліття дитини, задовольнивши позов у повному обсязі. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved