Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

07 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 січня 2010 року та стягнути на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання шлюбу, проте аліменти згоден сплачувати в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не заперечуватиме, якщо суд стягне аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів. Також, відповідач пояснив, що проживає з батьками, які хворіють, в тому вимушений допомагати і їм та нести витрати на утримання житла, а тому немає можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини доходів. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 23 січня 2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 78 (а/с 11). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 12). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. З такими доводами в судовому засіданні погодився і відповідач. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, а також те, що відповідач отримує дохід у розмірі 2300 грн. на місяць, проживає з батьками, яким також повинен допомагати, а також те, що дитина часто хворіє, що підтверджується копією медичної картки і відповідач згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial