Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

08.05.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 4 319,15 грн. до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.09.2008 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1824. До укладення шлюбу сторони багато років жили разом та народили двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Спільне життя сторін не склалося, оскільки протягом останнього часу у них виникають постійні конфліктні ситуації, зникли взаєморозуміння та повага. За результатами обговорення сімейних проблем позивач дійшла висновку, що розлучення - це єдиний вихід побудувати нове щасливе життя, тим більше, що відповідач сам вирішив розірвати з позивачем будь-які стосунки. Відтак шлюб сторін носить лише формальний характер і подальше його збереження неможливе. Діти постійно проживають з позивачем, яка щомісячно витрачає на їх утримання 8 638,31 грн. Достатньої матеріальної допомоги на дітей відповідач не надає. Оскільки обов'язок матеріального забезпечення дитини батьки несуть спільно, аліменти повинні бути визначені в розмірі ? частини від загальної суми витрат на утримання дітей. В підготовчому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги в частині стягнення аліментів до 4 300 грн., а відповідач зробив заяву про визнання позову у повному обсязі. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Заслухавши учасників справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв по суті справи та пояснень її учасників вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на сімейні відносини сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Діти сторін постійно проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). За приписом частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету. Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а тому за цю вимогу суд стягує з відповідача 50 відсотків судового збору в дохід держави.

Outcome: approved