Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

08 серпня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості да договором. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 листопада 2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір консигнації для продажу товару третім особам У якості додатку 1 до вказаного договору сторони підписали акт передачі-приймання товарів №1, де було визначено назву товару, артикул, виробника, розмір, колір, ціну та загальну ціну. Строк реалізації товару становить один рік, а розрахунок здійснюється після реалізації кожної одиниці товару. У разі відсутності пролонгації договору, [PERSON] зобовязувалася в семиденний термін з дня закінчення строку дії договору повернути нереалізований товар. У грудні 2013 року відповідач частину товару реалізував, факт продажу товару приховав, кошти не повернув. 11 лютого 2014 року позивач забрав нереалізований товар. Строк дії договору закінчився 17 листопада 2014 року, кошти за реалізований товар не повернуто. Сума основної заборгованості складає 1570 гривень, заборгованість з урахуванням індексу інфляції - 1202,62 гривень та 3 проценти річних 141,06 гривень, а всього 2913,68 гривень. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 2913,68 гривень та судові витрати. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Згідна на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. [PERSON] заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, 28 вересня 1994 року [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку по вул.Привокзальна, 11, смт.Демурино, Межівського району, Дніпропетровської області. В звязку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: На підтвердження домовленості між сторонами мається договір консигнації, укладений між стронами 16 листопада 2013 року в м.Києві, порушення істотних умов яких зі сторони відповідача у судовому засіданні достовірно встановлено. Згідно акту передачі-приймання товарів до Договору №1 від 16 листопада 2013 року, відповідач прийняв від позивача товари на загальну суму 5860 гривень. Згідно постанови слідчого слідчого відділу Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100080001235 від 11 лютого 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та якою встановлено, що 16 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір консигнації, згідно якого [PERSON] надала [PERSON] товар (жіночий одяг) на реалізацію. [PERSON] продала товар на суму 1570 гривень, однак гроші [PERSON] за нього не повернула. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частинами 1,2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку, здійсненого позивачем під час подання позовної заяви, заборгованість відповідача складає 2913,68 гривень, з яких: 1570 гривень сума основної заборгованості, 1202,62 гривень сума інфляції за весь час прострочення та 141,06 гривень - 3 % річних за фактичну кількість днів користування грошима. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved