Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

08 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що разом із сином [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 08 жовтня 2008 року. Син за заповітом прийняв спадщину на 1/2 частину домоволодіння та усю земельну ділянку під будовами. У звязку з викладеним вона позбавлена можливості зареєструвати за собою право власності на іншу 1/2 частину домоволодіння, набуте нею як частину майна колгоспного двору. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд по вул.Шкільна,9 у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від усіх маються заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 1954 року [PERSON] та [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). 28 жовтня 1998 року [PERSON] заповів усе своє майно сину [PERSON] Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 28 жовтня 1998 року за реєстровим №116 (а.с.8). 08 жовтня 2008 року помер [PERSON] (а.с.13). Із довідки Лучанської сільської ради Липоводолинського району від 02 червня 2016 року вбачається, що за адресою по вул.Шкільна,9 у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області до дня своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований разом із дружиною [PERSON] (а.с.14). Відповідно до виготовленого 28 березня 2016 року технічного паспорту, домоволодіння по вул.Шкільна,9 у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області складається із житлового будинку літ.«А-І» (1968 року побудови) із прибудовою літ. «а» (1968 року побудови) та ганком літ. «кр» (1968 року побудови), сараїв літ.«Б» (1980 року побудови), літ.«В» (1976 року побудови), літ.«Г» (1976 року побудови), літ.«Е» (1985 року побудови), літньої кухні літ.«Д» (1966 року побудови) з верандою літ. «д» (1966 року побудови), погребу літ. «п/г» (1980 року побудови), гаражу літ. «Ж» (1977 року побудови), вбиральні літ. «У» (1976 року побудови), огорожі №1-2, колодязю №3, загальною вартістю 150087 грн. (а.с.10-12). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумсько області від 06 травня 2016 року за [PERSON] в порядку спадкування після смерті батька було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку та погосподарських споруд по вулиці Шкільній,9 в селі Лучка Липоводолинського району Сумської області. Дане рішення набрало законня сили. Цим рішенням також встановлено, що: 14 грудня 1999 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, площею 0,25 га, та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,15 га, що розташовані по вул.Шкільна,9 у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області. 02 квітня 2009 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, а 12 травня 2009 року - з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини (а.с.34). 26 травня 2009 року [PERSON] отримав після батька чотири свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема і на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га (а.с.39,43). 11 грудня 2009 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0509 га, що розташована по вул.Шкільна,9 у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області (а.с.14). Із копій погосподарських книг за 1986-1990, 1991-1995 роки встановлено, що господарство [PERSON] по вул.Шкільна,9 у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області увесь вказаний період відносилося до суспільної групи господарств - колгоспного двору, главою якого був [PERSON], у домоволодінні проживали [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с.46-50). Також встановлено, що господарство по вул.Шкільна,9 у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області з часу його існування і до часу його припинення у законодавчому порядку мало статус колгоспного двору. Головою колгоспного двору на час його припинення був [PERSON] Оскільки станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були лише [PERSON] та [PERSON], вони набули право власності на майно колгоспного двору, а їх частки у праві власності відповідно до ст.123 ЦК УРСР є рівними (по 1/2 частині у кожного). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» від 5 серпня 1992 року № 449 було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Із аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти, про що також зазначено і в листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року». Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Отже, за наявності на збудоване до 5 серпня 1992 року домоволодіння виготовленого 28 березня 2016 року технічного паспорту, суд вважає доведеним факт його належності зазначеним особам. Тому, враховуючи викладене, а також те, що спірний житловий будинок побудований на виділеній для цього земельній ділянці, за наявності технічного паспорту, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуального житлового будинку, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них вимогам законодавства, наявні правові підстави для визнання права власності на домоволодіння за позивачем, який позбавлений можливості оформити на своє імя право власності на це майно, у звязку з тим, що син [PERSON] за заповітом успадкував після батька усю земельну ділянку під забудовами.

Outcome: approved