overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

08.07.2019 року заявники звернулись в суд з заявою про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважають неможливим. Заявники в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник сторін надав заяву в якій свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.09.2005 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. 06.07.2019 року сторони уклали договір про утримання та виховання [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., зареєстрований в реєстрі за № 40867. У вищезазначеному договорі сторони визначили, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та буде проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також встановили порядок здійснення батьком - [PERSON] право на виховання дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

08.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 16. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Позивач також просить визначити місце проживання дитини разом з нею. Позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини у зв`язку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння, поваги та кохання. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб. 08.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 11). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яка проживає разом з позивачем (а.с. 3, 4, 5). Позивач також просить визначити місце проживання дитини разом з нею. Сторони спільного господарства не ведуть, поновлювати шлюбні відносини позивач та відповідач не бажають, позивач та відповідач наполягає на розірванню шлюбу. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їхній малолітній дитині. Ухвалою суду від 12.07.2019 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору було задоволено. Тому, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

08.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 14.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №113, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачем. Посилаючись на те, що сторони єдиною сім`єю перестали проживати з січня 2019 року через суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, роздільне проживання, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, заперечує проти надання строку на примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

08.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором № б/н від 08.02.2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 4200,00 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини. 08.02.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 4200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до договору відповідач зобов`язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 25.06.2019 року склався борг перед банком у розмірі 297285 гривень 15 копійок, а саме заборгованість за кредитом 4152,59 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 288332,56 грн., заборгованість за пенею та комісією 4800,00 грн., але позивач просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості за кредитом у розмірі 126400,77 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4152,59 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом з 08.02.2011 року по 01.07.2018 року у розмірі 122248,18 грн. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

08.07.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27.12.2018 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві позовні вимоги визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27.12.2018 року. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

08.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який 06 листопада 1975 року зареєстрований Виконавчим комітетом Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, актовий запис № 52. Сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжити судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06 листопада 1975 року Виконавчим комітетом Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, актовий запис № 52 (а.с.5). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

08.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 36464 грн. 33 коп. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працювала у відповідача на посаді гравера. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 23.07.2019 року №414/343 вбачається, що нарахована, але не виплачена заробітна плата [PERSON] станом на 01.07.2019 року складає 36464 грн. 33 коп. Оскільки виплата позивачеві нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 36464 грн. 33 коп. станом на 01.07.2019. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

08.07.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради (далі - відповідач) про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову послалася на відмову державного реєстратора зареєструвати право власності на вказану квартиру через ненадання нею оригіналу реєстраційного посвідчення Чернігівського МБТІ. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та наполягала на задоволенні; третя особа з позовом погодився. Представник відповідача до суду не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив ухвалити рішення в межах чинного законодавства. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач народилася [INFO] у селі Ульянівка Чернігівського району Чернігівської області. На підставі ордеру від 23.10.1975 року позивач разом із дочкою [PERSON] , 1970 року народження, як член житлово-будівельного кооперативу № 63 вселилася в кооперативну квартиру [ADDRESS] (далі - Квартира; а.с. 6, 17, 18). Як убачається з довідки Об`єднання житлово-будівельних кооперативів міста Чернігова від 04.12.2019 № 110 і копії реєстраційного посвідчення (а.с. 18, 20), у 1990 році позивач повністю сплатила свій пайовий внесок за Квартиру, в зв`язку з цим 12.11.1991 за нею було здійснено реєстрацію права власності на Квартиру. 22.01.2020 позивач звернулася до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на Квартиру, проте рішенням від 12.03.2020 в задоволенні заяви відмовлено через ненадання позивачем оригіналу реєстраційного посвідчення від 21.11.1991. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про власність» від 26.03.1991 № 885-ХІІ, що діяв на час виплати позивачем пайових внесків за отриману в користування кооперативну Квартиру, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває на неї право власності. Таким чином, повністю сплативши свій пайовий внесок за Квартиру позивач автоматично набула на неї право власності в 1990 році. Виходячи з цього, вимоги позивача є такими, що ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

08.07.2020 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.04.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, з яким проживала до 07.04.2018 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння. Наміру зберегти сім`ю у них немає, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. У судове засідання сторони не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, відповідач позов визнав, примирення вважають неможливим. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 21 квітня 2000 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис за № 248, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 21 квітня 2000 року (а.с.6). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.7,8). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 420 гривень 40 копійок (а.с.17). Вимоги щодо стягнення судових витрат з відповідача позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

08.07.2020 р. заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, вказавши , що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишився спадок у вигляді земельної ділянки розміром 3,70 га. Він є спадкоємцем за заповітом . Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з розбіжностями у написанні його прізвища та прізвища спадкодавиці, а саме у його паспорті його прізвище вказане [PERSON] , а в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавиці записане [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується його свідоцтвом про народження та довідкою Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області № 120/ср-02-12 від 30.01.2020 р. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт родинних відносин між ним та його померлою матір`ю [PERSON] Заявник в судове засідання не з`явився , надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши , що заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився , надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши , що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку , що заява підлягає задоволенню , виходячи зі слідуючого. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як видно із свідоцтва про смерть , [PERSON] померла [INFO] (а.с.- 8) З свідоцтва про народження заявника вбачається , що його матір`ю була [PERSON] ( а.с.- 11 ). З довідки Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області № 120/ср-02-12 від 30.01.2020 р. вбачається , що [PERSON] , [INFO] , дійсно являлась матір`ю [PERSON] ( а.с.- 7 ) Як видно з заповіту [PERSON] , остання заповіла все своє майно [PERSON] ( а.с.- 10) Досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву щодо родинних відносин між заявником та спадкодавицею. Розбіжності у написанні прізвищ заявника та спадкодавиці стались через невірний переклад прізвищ. В судовому засіданні знайшло підтвердження те , що встановлення факту родинних відносин тягне для заявника юридичні наслідки - оформлення права на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] . Тому належить ухвалити рішення про встановлення факту родинних відносин між заявником та його померлою матір`ю [PERSON] На підставі викладеного ,

Outcome: approved