Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

10.02.2020 [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що вказана житлова квартира належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 25.06.2005. У вищезазначеній квартирі зареєстроване постійне місце проживання її сина [PERSON] , який в спірному житлі не проживає з січня 2013 року. Ніяких особистих речей у квартирі не знаходиться. Жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням йому не чинились. Відповідач добровільно залишив квартиру, і не користується нею тривалий час. Ніякої участі в утриманні квартири, проведенні поточних ремонтів не бере, не сплачує комунальні послуги, квартирної плати. Стверджує, що її син не є співвласником квартири. Також наголошує, що її колишній чоловік, батько відповідача 02.07.2007 подарував останньому частину квартири [ADDRESS] , де він фактично проживає. Позивач змушений нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в її житлі. Формальна реєстрація відповідача в квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу, обмежує її право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позові, просить їх задоволити. У разі відсутності відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через розміщення судового виклику на веб-сайті суду, відзив на позов не подано. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у зв`язку з таким. Житлова квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 25.06.2005 (а.с.4). Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги (а.с.5-8). Як вбачається з акту складеного 06.02.2020 (а.с. 09) [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з січня 2013 року не проживає. Відповідно до копії договору дарування частини квартири від 02.07.2007 (а.с.11) обдарований [PERSON] прийняв безоплатно у власність 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин. Житлова квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , а [PERSON] будучи зареєстрованим за вказаною адресою порушує право власності позивача, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] понад один рік без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за якою, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Outcome: approved