Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

07 серпня 2014 року позивачі звернулись до суду з означеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. 08.12.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З того часу відповідач інколи надавав матеріальну допомогу на утримання сина, бачився з ним. [INFO] померла [PERSON], після чого позивачі [PERSON] та [PERSON], які є дідусем та бабусею [PERSON], повністю взяли на себе всі обов'язки по утриманню та вихованню дитини, а батько - [PERSON] зовсім припинив матеріальне утримання сина, не цікавиться його життям, не проявляє батьківської турботи. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON], матеріального утримання та здоров'я дитини змусило їх звернутися до суду з даним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO], призначення [PERSON] та [PERSON] піклувальниками [PERSON], та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали з підстав, заявлених у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні категорично заперечили проти задоволення позову, вказавши, що [PERSON] проживає в іншій області, працює лікарем травматологом з постійними чергуваннями та ненормованим робочим тижнем, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитино, за місцем проживання у Володимир-Волинському, а тому не має змоги часто відвідувати [PERSON] та в повній мірі матеріально забезпечувати його. Також зазначили, що відповідач по телефону спілкується з сином, цікавиться його життям, духовним та фізичним розвитком, його навчанням, підготовкою до самостійного життя та по можливості пересилає кошти на утримання сина [PERSON]. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник органу опіки і піклування Хмельницької районної державної адміністрації подала до суду заву про розгляд справи у її відсутності, щодо позову висновків надати не може, оскільки відповідач не зареєстрований та не проживає в Хмельницькому районі. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також надав до суду висновок про недоцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON] Прокурор в судовому засіданні проти задоволення дозову заперечив вказавши, що не вбачає підстав для застосування крайнього заходу впливу на [PERSON] шляхом позбавлення останнього батьківських прав щодо сина [PERSON] та вважає за можливе обмежитись щодо відповідача попередженням про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі до 08.12.2004 року, народився син [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] померла. Неповнолітній [PERSON], за погодженням з батьком, залишився проживати разом з батьками померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які його утримують та виховують, а його батько - [PERSON] переїхав до м. Володимир-Волинський Волинської області, де працює та проживає на даний час. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2007 року було видано Хмельницьким міськрайонним судом виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], проте 26.10.2011 року виконавче провадження було закрите у зв'язку зі смертю стягувача. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON], проживаючи в м. Володимир Волинський, поштовими переказами передавав кошти на утримання сина [PERSON] в 2013-2014 роках, проте рідко та невеликими сумами, поповнював рахунок мобільного телефону сина, але нечасто. Також встановлено, що відповідач перебуває у шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO], що перебуває на його утриманні. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Як вбачається з висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області, відповідач підтримує сина матеріально, телефонує йому, виявляє бажання спілкуватись з дитиною, проте після смерті [PERSON], позивачі йому перешкоджають у таких зустрічах. [PERSON] працює лікарем-травматологом, позитивно характеризується на роботі, сина любить і бажає турбуватись про нього. Аналогічні пояснення надала допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що не бачили, щоб відповідач приїжджав до сина [PERSON], надавав йому матеріальну допомогу та піклувався про нього. Дані факти не заперечує і сам відповідач, оскільки він дуже рідко бачиться з сином та нечасто йому допомагає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка неповнолітній [PERSON] пояснив, що дійсно [PERSON] є його батьком. [PERSON] не заперечив проти позбавлення його батька батьківських прав, але не пояснив причини такої своєї думки. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги неодноразові намагання батька зустрітися з дитиною, сам факт заперечення ним позовної заяви про позбавлення батьківських прав також свідчить про його інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у вихованні сина, допомагати йому матеріально, його бажання бути батьком. Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Проте суд вважає, що відповідач занадто мало проявляє уваги та турботи по відношенню до сина [PERSON]. Згідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав не підлягають задоволенню. Вимога ж позивачів про призначення їх піклувальниками [PERSON] та про стягнення з [PERSON] аліментів на їх користь на утримання [PERSON], також не підлягають до задоволення, оскільки є похідними від вимоги про позбавлення батьківських прав.

Outcome: dismissed