Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

07 червня 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] 18 травня 2017 року на своїй персональній сторінці в соціальній мережі Instagram умисно розповсюдив завідомо неправдиві відомості стосовно позивача, а саме виклав відео за його участю та підписав його «Поединок двух криминальных авторитетов: Вилкул вешает Биндеру «соплю»». Позивач вважає відомості викладені у вищевказаному напису відповідачем неправдивими, негативними та такими, що впливають на його ділову репутацію. Окрім цього вважає, що зазначеним діями позивача йому спричинена моральна шкода. У звязку з неведеним просить суд визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його права та свободи, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, опубліковану та поширену 18.05.2017 відповідачем на його персональній сторінці у соціальній мережі Instagram, а саме: «Поединок двух криминальных авторитетов: Вилкул вешает Биндеру «соплю»»; зобовязати відповідача протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили, спростувати зазначену інформацію, у спосіб, яким вона була поширена, а саме шляхом розміщення на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Instagram, заяви від власного імені про визнання інформації недостовірною; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000 грн. Представник позивача [PERSON]-[PERSON] у судовому засіданні позову заяву підтримав в повному обсязі з підстав викладених в ній та просив її задовольнити. Вказав, що порівняння позивача з «кримінальним авторитетом» порочить його гідність. Зазначив, що оскаржуваний коментар було розміщено у соціальній мережі Instagram на персональній сторінці [PERSON], тому саме відповідач повинен відповідати за розміщену інформацію. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що він оскаржуваного напису не робив та хто саме використовує під його іменем сторінку у соціальній мережі Instagram йому не відомо. З приводу використання від його імені цієї сторінки у соціальній мережі Instagram він нікуди не звертався. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та зазначив, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження розміщення оскаржуваної інформації саме відповідачем та не вказано URL-адреси сторінки у соціальній мережі, де розміщена ця інформація. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та повністю підтримав доводи [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 2-4 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. В якості доказу поширення оскаржуваної інформації позивачем надано до суду копію фотознімку на якому зображено три особи, серед яких є позивач. У верхньому куті цього фотознімку мається напис латинським літерами «crizalis» поруч із маленьким зображенням невідомої особи. Внизу цього фотознімку мається напис латинським літерами «crizalis», після нього міститься напис наступного змісту: «Поединок двух криминальных авторитетов: Вилкул вешает Биндеру «соплю»». (а.с. 9). Як зазначено у ч. 1 ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України серед інших видів немайнових прав фізична особа має право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі. Положеннями ст. ст. 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У відповідності до ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року розяснено, що згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Зазначене свідчить про те, що належним відповідачем у зазначений цивільній справі є особа, яка поширила оскаржувану інформацію. Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами, оскаржувана інформація була поширена у мережі Інтернет. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про телекомунікації», Інтернет - всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв'язана глобальним адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами. Також ст. 1 цього Закону визначає, що адреса мережі Інтернет - визначений чинними в Інтернеті міжнародними стандартами цифровий та/або символьний ідентифікатор доменних імен в ієрархічній системі доменних назв. Так, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про розміщення оскаржуваної інформації за певною адресою в мережі Інтернет та про її існування на час розгляду справи, що вказує на неможливість встановлення автора цієї інформації. Зазначені обставини свідчать про те, що позивачем недоведений факт розміщення оскаржуваної інформації в мережі Інтернет та про поширення цієї інформації відповідачем, а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку з їх недоведеністю. На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. ст. 15, 270, 275, 277 ЦК України, Закону України «Про телекомунікації»,

Outcome: dismissed