Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

04.09.2014 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], по 1200 гривен щомісяця до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь на її утримання по 800 гривен щомісяця до досягнення сином 3-х років, тобто до [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 16.02.2013 року та мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком дитини, але коштів на її утримання не надає, а також не допомагає позивачу, з сім'єю не проживає, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Відповідач працює за наймом, має заробіток більше 4000 гривен щомісяця та інші доходи, отже має змогу допомагати дитині та дружині матеріально. Позивач [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечує надавати допомогу неповнолітньому сину у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Допомагати дружині матеріально та утримувати її у нього немає можливості через відсутність постійної роботи та засобів для особистого існування, але він погоджується сплачувати їй на утримання по 30% прожиткового мінімуму для працездатних осіб до досягнення сином трьох років. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає,що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено у суді, сторони перебувають у шлюбі з 16.02.2013 року, актовий запис №42, місце реєстрації Відділ ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком дитини. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. У червні 2014 року відповідач покинув сім'ю, матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає. Дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, у тому числі і від відповідача. Він є здоровим, працездатним чоловіком, отримує доходи, працюючи по найму, отже може утримувати дитину матеріально і проти цього не заперечує. Сума, заявлена у позові дещо завищена, оскільки позивач не надала суду доказів про отримання відповідачем заробітної плати або доходу у сумі більше 4000 гривен щомісяця, як зазначено у заяві. Стягнення по аліментам не може перевищувати ? частини заробітку (доходів) відповідача. Домовленості про утримання дитини сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач отримує допомогу від держави на дитину, за рахунок цих коштів та допомоги від батьків вона живе. Відповідач, на думку суду може надавати допомогу дружині, але у меншому, ніж заявлено, розмірі. Суд стягує на утримання дружини з відповідача по 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, щомісячно до досягнення сином трьох років. На користь держави з відповідача суд стягує 243,60 гривен судового збору.

Outcome: partial