Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

02 грудня 2016 року позивач, [PERSON], звернулась в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за заповітом після смерті 12 березня 2016 року своєї матері, [PERSON], позивач, [PERSON], не може оформити перехід права власності на земельну ділянку площею 0.47 га, що розташована на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, з цільовим призначенням (використання): «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», із-за відсутності реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач, [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а відповідач, Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглядати за їх відсутності. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, [PERSON] Держгеокадастру в Зіньківському районі Полтавської області, надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, клопотання третьої особи, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON], про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 12 березня 2016 року у віці 87 років, померла [PERSON], про що Виконавчим комітетом Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області складено відповідний актовий запис за №19 та видано свідоцтво про смерть серії I-КЕ №318315. За останнім місцем проживання спадкодавця: вулиця Партизанська, буд. № 91, селище Опішня, Зіньківського району Полтавської області, відкрилася спадщина. На час відкриття спадщини за вказаною адресою крім [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані, позивач, [PERSON], та члени її сімї: чоловік [PERSON], діти: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою №3699 від 08.11.2016 р. Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області. Згідно заповіту складеного [PERSON] та посвідченого 19 грудня 2012 року державним нотаріусом [PERSON] Опішнянської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1984, усе своє майно, яке належатиме [PERSON], на час її смерті і на що вона матиме право, заповідано [PERSON]. Позивач, [PERSON], прийняла спадщину після смерті своєї матері, [PERSON], як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовився від неї. До складу спадкового майна, охопленого заповітом і яке залишилося після смерті [PERSON], також входить земельна ділянка площею 0,47 га, що розташована на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, цільове призначення якої - «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Право власності на земельну ділянку за [PERSON] посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №685208, зареєстрований 02 січня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №71. 03 листопада 2016 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу, [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку з підстав відсутності її реєстрації у Державному земельному кадастрі. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус винесла постанову № 02-31/497. Постанову нотаріуса позивачем не оскаржено, так як вона винесена відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» з підстав визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч.1 ст.1 Закону України «Про земельний кадастр». Таким чином, відсутність реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є перешкодою в належному оформленні та реєстрації спадщини, тому невизнане право позивача на спадщину підлягає судовому захисту. Родинні відносини позивача, [PERSON] з [PERSON], як дочки та матері підтверджено свідоцтвом про народження серії VI-УР №1671876, згідно якого, матірю народженої 11 червня 1965 року [PERSON], зареєстровано [PERSON]. [PERSON] укладення шлюбу 16 серпня 1987 року, [PERSON] присвоєне прізвище Зубань. Згідно Довідки №719/86-16 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0.47 га, її нормативна грошова оцінка становить 10390,16 грн., виходячи з якої, позивачем визначено ціну позову та сплачено судовий збір у розмірі 551.20 грн., в повному обсязі. Судовий збір зараховано на відповідний рахунок спеціального фонду Державного бюджету України З правового висновку зробленого Верховним судом України у справі № 6-3095цс15, постанова від 6 липня 2016 року, слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Земельна ділянка, як обєкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що визначено ст. 791 Земельного кодексу України. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення переходу права на спадкове майно виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування земельної ділянки перебуває у невизнаному стані по причині, що земельна ділянка, як обєкт цивільних прав не визначена у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України. Вказана обставина не дозволяє позивачу через нотаріауса оформити свої спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права на нього. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судові витрати покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. г) ч.1 ст.81, ст. 791 Земельного кодексу України ст.16, ст. 328, ст. 346, ст.1217, ст.1218, ст.1223, ст.1225, ч.ч.1,3,5 ст.1268, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved