Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] звернулась до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], предметом якої є стягнення з нього аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дочкою повноліття. Як на підставу позову позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 24.07.2010 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 12.10.2016 року (рішення набрало законної сили 25.10.2016 року), мають малолітню доньку, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча працює і має постійний дохід. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками направлялася судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2018 року задоволено клопотання позивача та витребувано з ПРАТ «ІНГЗК» довідку про середній заробіток відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Інгулецького районного суду м. кривого Рогу від 12.10.2016 року /а.с.5,6/. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.4/. Дитина проживає разом з позивачем /а.с.7/ та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Відповідач працює помічником машиніста тепловозу в ПРАТ «ІНГЗК», йог середня заробітна плата за період з 01.02.2018 року по 30.06.2018 року становить 13288,88 грн (а.с.25). Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обов'язків батьків по утриманню своїх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За даних обставин, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову із стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2018 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved