Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

02.11.2016 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у неї є неповнолітній син: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між ними розірвано. Син [PERSON] проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідач допомоги не надає, життям і здоров'ям дитини не цікавиться. Він не проживав з ними на час народження сина і зараз також не проживає. Коли вони розмовляли по телефону, він повідомив позивача про те, що знаходиться за кордоном. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вона підтримує позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання втретє не зявився, хоча був належним чиномповідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є його батьком (а. с. 7). Дитина знаходяться на утриманні позивача. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги, позивач самостійно неспроможна забезпечити його належним чином, а відповідач є працездатною особою, працює і отримує дохід. На утриманні інших осіб немає, тому, суд вважає, що він може сплачувати аліменти. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Таким чином, враховуючи положення вищезазначеної статті, суд вважає, що вимоги позивача щодо розміру аліментів є завищеними, оскільки прожитковий мінімум на одну дитину є величиною достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору різних продуктів, товарів та послуг, однак, ця величина, у даному випадку, не може застосовуватись для стягнення лише з відповідача, позаяк позивач також є працездатною особою і може заробляти певні кошти для утримання дитини. Підстав, які б вказували на те, що позивача слід звільнити від обов'язку утримання дитини суд не вбачає, також суд не вбачає підстав для покладення на відповідача повного матеріального утримання його сина. Тобто, обов'язок щодо утримання дитини слід розділити між батьками, з врахуванням їх стану здоров'я, (а вони двоє є працездатними) та матеріального становища, а також відсутності у сторін інших дітей, непрацездатних батьків, чи інших осіб. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі - 900 грн., щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial