Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

03 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що за час спільного проживання її батьки [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться у [ADDRESS]. [INFO] батько помер, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належні йому 1/2 частини житлового будинку та надвірних будівель. Спадщину після його смерті шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном прийняла її мати і стала власницею цілого будинку. [INFO] остання померла. Згідно заповіту, який залишила мати, вона є спадкоємцем належного їй майна. Спадкоємцями першої черги за законом є її брати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та сестри [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на спадщину не претендують. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та надвірні будівлі у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться по [ADDRESS], у порядку спадкування. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву, із змісту якої вбачається, що позовні вимоги вона підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і просить справу розглянути у її відсутності (а.с. 77). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та визнання позову (а.с. 50, 51, 63, 66, 68, 72 ). З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, як це передбачено ст. 529 ЦК УРСР, визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до положень ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Останній на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], побудований у 1962 році, що підтверджується довідками № № 383, 384 від 19.03.2014 р. та витягом з погосподарської книги № 3 за 2001-2005 рік Тоболівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 12, 13, 14). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 8). Ще за життя остання склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Тоболівської сільської Ради народних депутатів Камінь-Каширського району Волинської області Яцук Л.А. 18 лютого 2002 року та зареєстрований в реєстрі за № 16, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] Цей заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 44). З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на належний їй на праві власності житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться у [ADDRESS]. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] і фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, прийнявши таким чином спадщину. Спадкоємці першої черги за законом - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця [PERSON] (а.с. 53, 56, 65, 74, 75), на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не проживали і не звернулися протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а відтак спадщину не прийняли. Оскільки спірний житловий будинок з надвірними будівлями, 1962 року забудови, був збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 254/02-14 від 14 березня 2014 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки остання не подала правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 9). Таких правовстановлюючих документів спадкодавець за життя не мала, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 09.04.2014 р. № 20204150 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 09.04.2014 р. № 20204066 (а.с. 34-36), а тому позивач позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спірне нерухоме майно. За згодою позивача [PERSON] суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved