Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

02 вересня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 3412,28 Доларів США за кредитним договором №б/н від 18.07.2007 року, що за курсом 24,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2016 року складає 84556,30 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 18.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 02.08.2016 року становить 3412,28 доларів США, та складається з заборгованості за кредитом: 1712,28 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1700,00 доларів США. У зв`язку з викладеним, представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.07.2007 року у розмірі 3412 ( три тисячі чотириста дванадцять) доларів США 28 центів, що за курсом 24,78 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2016 року складає 84556 грн. 30 грн., яка складається з: 1712,28 доларів США - заборгованість за кредитом; 1700 доларів США- заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] )Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: м. Дніпропетровськ, вул. набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО №305299) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. (а.с.35-38) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду - задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року по справі №639/6676/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті провести 16 липня 2019 року о 14 годині 00 хвилин у залі судових засідань в приміщенні Жовтневого районного суду м. харкова за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 45, зал №7. (а.с.70-71) 05 липня 2019 року через канцелярію суду, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить суд відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволені позовних вимог посилаючись на наступне. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу кредиту у сумі 1712,28 доларів США. Як і відсутній детальний розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а з розрахунку який долучений до позовної заяви незрозуміло ані формулу розрахунку процентів, ані механізм формування суми процентів - 1700,00 доларів США, ані валюту, у якій цій розрахунок здійснений. Окрім того, позивач звернувся до суду з вказаним позовом після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в його задоволені. Посилаючись на п.5.4 «Правил користування платіжною карткою» зазначає, що встановлені наступні строки виконання зобов`язання: строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] , яку позивач додав до позовної заяви, строк дії кредитної картки визначений як 07/09, тобто липень 2009 року. Отже,починаючи з 01 серпня 2012 року по сьогоднішній день строк позовної давності, щодо кредитного договору №б/н від 18.07.2007 року та стягнення неустойки за вказаним договором сплив, а банк звернувся до суду лише у вересні 2016 року. 25 липня 2019 року до суду, від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої він посилається на те, що при оформлені кредиту позивальник був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах. таким чином, між Банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладання кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству України. Також, представник позивача зазначає, що дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного його виконання, а строк діє картки зазначено на самій картці, тобто сам кредитний договір є чинним, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані, а отже строк позовної давності позивачем при зверненні до суду дотримано. Підстав також щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені не має, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсягу. 10 жовтня 2019 року до суду від представника відповідача надійшли пояснення, відповідно до яких зазначено, що відповідач не заперечує той факт, що 18.07. 2007 року звернувся до позивача із заявою, про отримання кредиту. При цьому додані позивачем до позовної заяви копії текстів «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», які відповідачем не підписувались, крім того, на цих документах відсутня дата підписання їх позивачем. Документ «Тарифи банку», як складова кредитного договору, позивачем не подано взагалі. Крім того, відповідач ніколи не підписував та не отримував від позивача Пам`ятку клієнта, ані інший документ, який би встановлював домовленість між позивачем і відповідачем про встановленні мінімального обов`язкового платежу. В довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] , зазначено, що строк дії кредитної картки встановлений 07/09, тобто липень 2009 року. Отже, по 31.07.2009 року включно відповідач мав погасити кредит у повному обсязі. Починаючи з 01.08.2009 року банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і з саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання, так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. 13 листопада 2019 року до суду, від представника позивача надійшли пояснення, які фактично за своїм змістом аналогічні тим, що були надані представником позивача раніше. Представник позивача, Дерев`янко О.Ю., який діє на підставі довіреності від 12.06.2019 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в матеріалах міститься заява про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача, [PERSON] , в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Також зазначив, що відповідач при укладанні договору з позивачем був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг саме в тій редакції, яка надана до позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані позивачем і відповідачем та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.07.2007 року [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання дебетної картки, тип картки VisaGold основна, вид карти особиста, валюта долари США, строк дії 2 роки, тип кредитного ліміту фіксований, сума кредитного ліміту 2000 (дві тисячі), базова процентна ставка 1,5 відсотків на місяць із розрахунку 360 днів на рік, строку дії кредитного ліміту 18.07.2017, та особистим підписом засвідчив «Я ознайомився та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банка. Я висловлюю свою згоду з тим, що цю заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою и Тарифами складає між мною та банком договір про надання банківських послуг,про свідчить його підпис в анкеті. (а.с.12) В довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] , зазначено, що строк дії кредитної картки встановлений 07/09. (а.с. 11) Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як підтверджено представником відповідача, останній був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг в тій редакції, яка надана банком до суду, тому в силу ч. 1 ст.634 ЦК приєднався до запропонованого Банком договору (умов кредитування). Представник позивача та представник відповідача, підтвердили в судовому засіданні , що умови договору виконувались сторонами відповідно до встановлених Умов та правил надання банківських послуг. Враховуючи, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору, то суд приходить до висновку, що дійсно 18.07.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку. Так, з Розрахунку заборгованості за договором б/н від 18.07.2007 року та з виписки з карткового рахунку, прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Visa Gold основна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. (а.с. 92-95) З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Отже, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що грошових коштів він не отримував не знайшли свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача вказує, що відповідач не виконує в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, а саме: не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками у розміру та строки, передбачені Договором. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту внаслідок чого, станом на 02.08.2016 року відповідач має заборгованість за кредитом - 1712,28 доларів США. Стосовно стягнення процентів за користування кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.ч. 2-4 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. Відповідно до договору, базова процентна ставка складає 1,5 % в місяць з розрахунку 360 днів на рік, що відповідно складає 18%. Відповідно до п.5.5 Умов та правил, за користування Кредитом, Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. За несвоєчасну виконання боргових зобов`язань, боржник сплачує проценти по підвищеній процентній ставці або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку, є невід`ємною частиною Договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що Утримувач картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. Судом було запропоновано представнику позивача надати докази повідомлення відповідача про зміну процентної ставки, як це передбачено договором, було надано строк та оголошено перерву в судовому засіданні. Проте будь яких доказів щодо повідомлення відповідача про зміну процентної ставки суду не надано. Також не надано Тарифів Банку, відповідно до яких визначався процентна ставка. Згідно розрахунку, розмір процентної ставки було збільшено 20.05.2008 року до 20,4% з наступним поверненням до базової ставки., та з 10.06.2008 року розмір процентної ставки було збільшено до 20,4 %, з подальшим зростанням до 21,6%. Заперечуючи проти підвищення процентної ставки та необґрунтований розрахунок позивача щодо розміру нарахованих відсотків, представником відповідача надано власний розрахунок процентів за ставкою 18% на рік станом на 01.08.2009 року в сумі 362,60 доларів США. Враховуючи, що позивачем не доведено обґрунтованість збільшення розміру процентної ставки та не надано тарифів Банку, за якими визначається збільшення розміру ставки, суд вважає, розмір заборгованості за процентами обґрунтованим в частині 362, 60 доларів США, які не оспорюються відповідачем. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі вищезазначеного, позовні вимоги позивача суд вважає частково обгрунтогваними в сумі 1712, 28 доларів США заборгованість за тілом кредиту та 362, 60 доларів США заборгованість за відсотками станом на 01.08.2009 року., яка утворилась внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань, що є підставою для захисту права позивача. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до Умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, за п. 5.2. - Погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. За п. 5.3. Строки та порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з встановленим Мінімальним обовязковим платежем визначений в Пам`ятці Клієнта, яка є невід`ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. За 5.4. Строк погашення за Кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжнимси картками без встановленого Мінімального обовязкового платежу, здійснюється в наступному порядку: -Строк погашення відсотків по кредиту щомісяця за попередній місяць; -Строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця. зазначеного на платіжній картці (у полі МОNТН). За п. 3.1.1 строк дії картки зазначений на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Як вбачається з Довідки ПАТ КБ «Приватбанк» клієнт [PERSON] , згідно кредитного договору б/н від 18.07.2007 року отримав картку № [NUMBER] , зі строком дії до останнього дня 07.2009 року. (а.с.11) З розрахунку, наданого банком не вбачається, що протягом строку позовної давності відповідачем вчинялись будь-які платежі за вищевказаним договором, жодних квитанцій, касових ордерів та іншого підтвердження здійснення платежів особисто відповідачем та визнання ним боргу до суду не надано. Останній платіж, відповідно до Розрахунку заборгованості наданого позивачем, було здійснено 05.03.2009 року. (а.с.8-10). Доказів щодо продовження строку дії картки суду не надано. Враховуючи, що сторонни обумовили строки щомісячного погашення процентів та погашення кредиту, визначивши його останнім днем дії картки, а тому сторонни зобовязанні дотримуватись визначених умов, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду з позовом 02.09.2016 року позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» було пропущено строк позовної давності, оскільки остання операція була здійснена відповідачем 05.03.2009 року, а строк дії картки був до 07.2009 року, а отже у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити в повному обсязі. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у задоволенні позову було відмовлено, та на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed