Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову, зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається на денному відділенні Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського з терміном закінчення навчання [INFO] року. Дитина не працює та знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач, працевлаштований, але ухиляється від надання допомоги на утримання дитини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час місце, дату слухання справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.2) З 01 вересня 2018 року [PERSON] навчається на денній формі навчання за державним замовленням в НТУУ «КПІ» ім. І. Сікорського на факультеті електроенерготехніки та автоматики, строк навчання закінчується [INFO] року. (а.с. 3) Згідно до довідки ТОВ «ТД Дизайн» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: квартиронаймач [PERSON], чоловік [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON], брат [PERSON] Син [PERSON] 28 серпня 2018 року був знятий з реєстрації з вищевказаної адреси. (а.с.4) Як зазначила у судовому засідання позивач син проживає в м. Києві за місцем навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Ст.3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає більше шести місяців, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ 02.03.2016 року за №207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України. Як вбачається з матеріалів справи в них відсутні належні дані про те, що позивач та третя особа мають спільне зареєстрована місце проживання. Крім цього, згідно Закону України «Про вищу освіту», навчальний рік триває 12 місяців, розпочинається як правило з 01 вересня і для студентів складається з навчальних днів, днів проведення підсумкового контролю, екзаменаційних сесій, вихідних, святкових та канікулярних днів. Навчальні дні та їх тривалість визначаються річним графіком навчального процесу, який складається на навчальний рік і затверджується в порядку, встановленому вищим навчальним закладом. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] навчається на очній (денній) формі навчання, тобто понад 6 місяців у рік є офіційно зайнятою особою, так як задіяний в освітньому процесі та іншого позивачем не доведено, тому суд дійшов висновку, що право на звернення до суду із даним позовом про стягнення аліментів мати, яка проживає в місці, зовсім відмінному від місця проживання сина, не має, так як син, який продовжує навчання з нею не може проживати фізично. Враховуючи вищенаведені обставини справи, норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач не має права на звернення до суду з цим позовом, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed