Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

04.08.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик Микола Васильович, в якому просить (з урахуванням уточнення позовних вимог від 07.12.2020 року) суд визнати дійсною угоду (договір) про припинення 17.08.2018 року договору довічного утримання від 15 червня 2015 року за № 612, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В. Позов мотивовано тим, що 15 червня 2015 року [PERSON] уклав договір довічного утримання з [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , спадкоємицею, яка перейняла обов`язки набувача після її смерті є [PERSON] [INFO] батько позивача - [PERSON] , подав відповідачці [PERSON] повідомлення про виконання умов договір довічного утримання від 15 червня 2015 року. 17.07.2018 року [PERSON] надіслала [PERSON] лист в якому повідомила, що відмовляється від прийняття 1/2 частини квартири за адресою [ADDRESS] . 14.11.2019 року рішенням суду [PERSON] було визнано недієздатним та призначено [PERSON] на ним опікуном. 28.12.2019 року [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою оформити нотаріально припинення договору довічного утримання, на що нотаріус направив позивачу відмову в зв`язку з небажанням [PERSON] посвідчувати нотаріальну угоду про розірвання договору довічного утримання. Відповідач надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що додане до позовної заяви повідомлення [PERSON] від 10.07.2018 року через відсутність на ньому підпису [PERSON] чи іншої уповноваженої особи не має ознак документу та правочину, є неналежним письмовим доказом. [PERSON] не є донькою [PERSON] , а була тільки його опікуном і тільки з 17.12.2019 року. Договір про припинення договору довічного утримання опікун не вправі вчиняти без дозволу органу опіки та піклування, так як договір стосується цінного майна та підлягає нотаріальному посвідченню. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник позивача пояснив, що лист [PERSON] від 17.07.2018 року та повідомлення [PERSON] від 10.07.2018 року є угодою, яка може бути визнана дійсною судом. Описка в прізвищі [PERSON] , зазначення [PERSON] , не може бути підставою для відмови в позові, оскільки суд може встановити належність документу особі. [PERSON] не виконувала обов`язків за договором довічного утримання. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив суду, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, ст.755 ЦК України передбачено можливість тільки розірвання договору довічного утримання. Угоди, яку позивач просить визнати дійсною, не існує, лист від 10.07.2018 року є неналежним доказом. [PERSON] прийняла спадщину, тобто всі права та обов`язки спадкодавця [PERSON] . Пропозицій про розірвання або припинення договору довічного утримання від [PERSON] не надходило, до нотаріусу сторони не звертались для посвідчення угод про розірвання або припинення договору довічного утримання. Лист від 10.07.2018 року був надісланий [PERSON] , а не [PERSON] . Третя особа в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 червня 2015 року [PERSON] уклав з [PERSON] нотаріально посвідчений договір довічного утримання, предметом якого була 1/2 частка квартири [ADDRESS] (а.с.20-21). Пунктом 4 договору довічного утримання передбачено, що [PERSON] зобов`язується надавати [PERSON] довічно матеріальне забезпечення, а також догляд. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 року визнано недієздатним [PERSON] та встановлено над ним опіку; призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] ( а.с. 18, 87-91). [INFO] померла [PERSON] , після її смерті спадщину за заповітом прийняла [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №860/2018. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті спадщину прийняла [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №217/2020. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно листа від 17.07.2018 року від [PERSON] , адресованого [PERSON] , [PERSON] повідомляє, що в порядку частини 2 ст.757 ЦК України вона відмовляється від прийняття 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яка перейшла до [PERSON] за договором довічного утримання укладеним з [PERSON] . Вказала, що відповідна заява буде подана нею у межах спадкової справи після смерті її матері [PERSON] . Однак, в подальшому [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №860/2018. [PERSON] звернулась до Приватного нотаріуса Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщика М.В. із заявою про припинення дії договору довічного утримання, посилаючись на письмову відмову [PERSON] від договору довічного утримання від 15.06.2015 року. Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик М.В. роз`ясненням № 16/02-17 від 12.02.2020 року, повідомив, що 12 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до нього з заявою про відкладення розгляду звернення [PERSON] , мотивуючи, що буде звертатися до суду для судового захисту своїх спадкових прав. Згідно з ч.2 ст.202, ч.4 ст.203, ч.1 ст.209 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Власник нерухомого майна має право встановити (скасувати) вимогу нотаріального посвідчення договору (внесення змін до договору), предметом якого є таке майно чи його частина, крім випадків, якщо відповідно до закону такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на нерухоме майно та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Згідно ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Так, відповідно до вимог ст.219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1,5 ст.81 ЦПК України). В частині 3 статті 12 ЦПК України вказано , що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок позивача довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду належних та допустимих доказів. Проте позивачем не надано суду доказів досягнення угоди або укладення договору між [PERSON] \~та [PERSON] про припинення 17.08.2018 року договору довічного утримання від 15 червня 2015 року за № 612, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В. При розгляді справи не встановлено існування домовленості між [PERSON] та [PERSON] про припинення договору довічного утримання від 15 червня 2015 року за № 612. Відповідно до частини другої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Таким чином, відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed