Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

02 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28 листопада 2001 року померла його баба по лінії матері [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,58 га, яка знаходяться на території Шкуратівської сільської ради, посвідчену державним актом серії IV-СМ №049013. За життя баба клала заповіт, яким все своє майно заповіла свої доньці, а його матері [PERSON]. Остання здійснила поховання [PERSON], розпорядилася речами, зберігала документи, тобто фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила. 12 липня 2008 року [PERSON] померла Він здійснив її поховання, розпорядився речами, зберігав документи, тобто фактично прийняв спадщину. На даний час він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після матері, [PERSON], яка померла 12 липня 2008 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,58 га в межах згідно з планом, розташовану на території Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії IV-СМ №049013, виданим Шкуратівською сільською радою на підставі рішення VI сесії 23 скликання від 27 квітня 1999 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Представник останнього за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 30). Представник відповідача Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечують (а. с. 26). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним (а. с. 25). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після померлої 28 листопада 2001 року [PERSON] слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та в подальшому продовжували існувати. Згідно з частиною першою статті 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 28 листопада 2001 року в с. Нагірнівка Білопільського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №260840 (а. с. 6). Остання була матірю [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) (а. с. 9-11). У відповідності до державного акту серії IV-СМ №049013, виданого Шкуратівською сільською радою Білопільського району Сумської області на підставі рішення VІ сесії 23 скликання від 27 квітня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №15, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,58 га у межах згідно з планом, розташована на території Шкуратівської сільської ради (а. с. 5). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області 20 лютого 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №2, [PERSON], заповіла все своє майно своїй доньці [PERSON] (а. с. 8). З довідки Шкуратівської сільської ради від 10 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] на день смерті 28 листопада 2001 року була зареєстрована і проживала в [INFO]. Заповіт від імені померлої посвідчувався виконавчим комітетом Шкуратівської сільської ради 20 лютого 1996 року за №2. [PERSON] після смерті матері фактично спадщину прийняла, але юридично не оформила (а. с. 13). Спадкова справа після померлої 28 листопада 2001 року [PERSON] не заведена (а. с. 29). Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що у порядку, встановленому ст. 549 ЦК УРСР, [PERSON] прийняла спадщину після померлої 28 листопада 2001 року матері, [PERSON] Та обставина, що [PERSON] юридично не оформила спадщину матері не позбавляє її права на неї. Крім того судом встановлено, що [PERSON] була матірю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР №237509 (а. с. 31). У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-СР №288922 [PERSON] померла 12 липня 2008 року у м. Черкаси Черкаської області. На день смерті остання була зареєстрована і проживала разом із позивачем (а. с. 6, 14). У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,58 га в межах згідно з планом, яка знаходяться на території Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії IV-СМ №049013, виданим на імя [PERSON], яка померла 28 листопада 2001 року, в порядку спадкування за законом після померлої 12 липня 2008 року матері - [PERSON]. Однак, він не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що за життя його мати не переоформила спадщину за заповітом після своєї матері, [PERSON], і не отримала правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку, що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 13, 29). З огляду на викладене вище, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved