Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

03.08.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні майном - квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. [PERSON] разом з членами його сім'ї проживає у спірному житловому приміщенні, що створює перешкоду позивачу у здійсненні законного права користування і розпорядження спірною квартирою. В судовому засіданні представник позивача підтвердила викладені у позовній заяві обставини, підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у позові просила його задовольнити, виселивши відповідачів зі спірного житлового приміщення. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], наполягаючи на наявність між сторонами орендних правовідносин з приводу користування спірною квартирою та набуття за актом приймання-передачі відповідачами права власності на спірну квартиру, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] не визнала заявлені позовні вимоги, підтвердивши факт проживання її та членів її сім'ї в спірному житловому приміщенні. Третя особа заперечив проти заявленого цивільного позову, наполягаючи на врахуванні судом інтересів неповнолітніх дітей. Суд, заслухавши пояснення представник позивача, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З викладених у позовній заяві обставин, які з огляду на ч.3 ст.61 ЦПК України встановлені судовим рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 09.12.2015 року і ухвалою апеляційного суду м.Києва від 03.02.2016 року у цивільній справі, судом встановлено, що правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] ТОВ «УМК» отримало 03.06.2015 року, зареєструвавши право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З викладених у позовній заяві обставин, які з огляду на ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що на момент розгляду справи у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві власності ТОВ «УМК», проживають [PERSON], його дружина [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] Стаття 41 Конституції України гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Приватна власність охороняється державою, що забезпечує його недоторканність і саме в чинність цього ніхто не може бути обмеженим у його здійсненні. У відповідності зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.97 р., яка згідно із ст.9 Конституції України є частиною законодавства, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Правом власності, згідно ч.1 ст.316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Доводи представника відповідача щодо наявність між сторонами орендних правовідносин з приводу користування спірною квартирою та набуття за актом приймання-передачі відповідачами права власності на спірну квартиру на думку суду є вільним тлумаченням законодавства та є особистою правовою позицією, що не може бути обмежено судом, незважаючи на очевидну суперечність з вимогами Закону. Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, з огляду на ч.2 ст.11 та ч.3 ст.27 ЦПК України, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Оскільки власник має право користуватись та розпоряджатись своїм майном на свій розсуд, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, за умови відсутності інших обставин що мають значення для повного і всебічного розгляду справи, вимога позивача до сторонніх осіб про звільнення займаного житлового приміщення є правомірною і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати /а.с.4/. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved