Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

02 липня 2018 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про виділ у\~натурі часток з майна,\~що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою, в якій просить суд: припинити право приватної спільної часткової власності позивача [PERSON] на 35/100 домоволодіння за адресою [ADDRESS] , та здійснити виділ належної її, частки в натурі з домоволодіння, що складається з приміщень, які зазначені у Технічному паспорті на будинок [ADDRESS] , виготовленому Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 22 липня 2007 року за інвентарним номером 67723, на плані будинку під номерами 2-5 площею 10,4 м2, 2-4 площею 14,7 м2, та 2-3 площею 6,6 м2, 2-2 площею 5,4 м2, 2-1 площею 5,4 м2; підвальні приміщення, позначені на плані підвалу під номерами II площею 4,8 м2, І площею 5,0 м2, 1-2 площею 18.8,8 м2 в окремий, самостійний об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] та встановити порядок користування між позивачем та відповідачем земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , визначивши межу по середині стін між приміщеннями, позначеними та плані будинку у Технічному паспорті на даний будинок, виготовленому Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 22 липня 2007 року за інвентарним номером 67723, по стіні першого поверху будинку між приміщеннями за номерами 2-5 та 3-6, частиною стіни між приміщеннями 2-4 та 3-6, частиною стіни між приміщеннями 2-3 та 3-6, частиною стіни між приміщеннями 2- 3 та 3-7, по стіні між приміщеннями 2-3 та 3-8. В обґрунтування позову вказує, що згідно договору купівлі-продажу від 04 серпня 1964 року вона купила 35/100 частин житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . Вказує, що право власності зареєстровано 07.06.2007р., відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.06.2007р. № 14821824. Зазначає, що до придбаних нею 35/100 житлового будинку ввійшли всі приміщення, які знаходяться над її частиною житлового будинку - горище, та під нею цокольний поверх. Зазначає, що частка в розмірі 65/100 житлового будинку за адресою [ADDRESS] була у власності [PERSON] , а нині є власністю [PERSON] , відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка 127987794, яка набула права власності на підставі договору дарування від 18.11.2011р.. Вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04 серпня 1964 року вона стала власником двох кімнат, кухні, веранди з західної сторони будинку, половини хліва під яким знаходився льох з південної сторони. В подальшому була здійснена реконструкція її частини будинку, яка була належним чином узаконена, що підтверджується листом управління головного архітектора м.Рівне від 03.12.1979р. №412/1. В подальшому без погодження з нею її сусіди переобладнали цокольне зміщення будинку, яке належить їй, так як розташоване під її частиною будинку та зазначене в технічному паспорті під номером 1-2 площею 18,8 м2, та перекрили її доступ цієї частини будинку. На даний час її невідомо яке цільове призначення цих приміщень та що саме там знаходиться. Вказує, що площа та розташування цього приміщення під її частиною будинку визначена у висновку експертного дослідження № 171006/2 30, доданого до позовної заяви, а саме під належними її кімнатами першого поверху, що позначені у Технічному паспорті від 22.02.2007р. на сторінці план будинку під номерами 2.4. площею 14.7 м2 та 2.3. площею 6,6 м2. Вказує, що відповідно до висновку експертного дослідження № 171006/2 30 від 05.12.2017р. площа накладення частини земельної ділянки (по площі забудови), що розташована за адресою [ADDRESS] та знаходиться в користуванні [PERSON] на підвальне приміщення, яке належить [PERSON] становить 28 м2. Зазначає, що рішенням Рівненського міського народного суду від 30 травня 1990 року по справі № 2-162/90р. було визначено порядок користування земельною ділянкою, відповідно до якого було визначено площу земельної ділянки, що належить їй, в розмірі 218 м2, [PERSON] - в розмірі 405 м2. Даним рішенням було встановлено, що їй виділяється земельна ділянка з північного боку довжиною 23,9 м, з північно-східного боку довжиною 1,4м, з південно-східного боку до межі (стіни) будинку довжиною 6 м, з західної частини ділянки довжиною 19,05 м - тобто та частина земельної ділянки, на якій розміщена її частина будинку. Співвласниці будинку [PERSON] була виділена земельна ділянка обмежена з півночі довжиною 11,5 м, зі сходу довжиною 20,00 м, з півдня довжиною 24,5 м, з заходу довжиною 5,10 м. При цьому право спільної часткової власності на майно припинено не було. Окрім того, порядок користування земельною ділянкою був визначений лише до межі (стіни) житлового будинку. На підставі даного розподілу її сусіди оформили право власності на земельну ділянку розміром 381 м2, про що їй стало відомо з відповіді Управління містобудування та архітектури виконкому Рівненської міської ради від 05.04.2011р. № 01-20/175.2 на її заяву про самозахоплення та реконструкцію у житлові приміщення без належних дозвільних документів підвальних приміщень розташованих під її квартирою. З даної відповіді їй також стало відомо, що [PERSON] оформила державний акт на частину спільної земельної ділянки на підставі рішення Рівненської міської ради від 29.12.1997 року № 256 про передачу їй безоплатно у власність земельної ділянки площею 405 м2, при виготовленні технічної документації про видачу державного акту на право власності на земельну ділянку, до складу якої входить кадастровий план земельної ділянки, площа якої вирахувана в координатах склала 381 м2. На підставі кадастрового плану гр. [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, який після її смерті був переоформлений на її сина [PERSON] . У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом. 07 листопада 2018 року [PERSON] звертається до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності в об`єкті самостійної власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, в якій просить суд: Виділити їй в натурі 65/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння)1 [ADDRESS] з урахуванням проведеної реконструкції, в об`єкт самостійної власності у виді ізольованого домоволодіння із розміром частки 1/1 загальною площею 189,0 кв.м., житловою 100,7 кв.м. у складі приміщень: сходова клітка площею 5,4 кв.м., 1-2 кухня площею 11,1 кв.м., столова площею 17,1 кв.м., сходова клітка площею 19,0 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., камінна кімната площею 14,9 кв.м., санвузол площею 4,9 кв.м., загальна кімната площею 18,3 кв.м., спальна кімната площею 10,5 кв.м., гардеробна площею 2,3 кв.м, сходова клітка площею 17,0 кв.м., коридор площею 3,0 кв.м., спальна кімната площею 16,9 кв.м., санвузол площею 6,0 кв.м., загальна кімната площею 40,1 кв.м. надвірні будівлі: «Б-1» господарська будівля з погрібом «Пг/Б-1» та альтанка «Г-1» та встановити порядок користування земельною ділянкою площею 222 кв.м. [ADDRESS] , на якій розміщені належні співвласникам приміщене житлового будинку згідно із Варіантом №1 Висновку експерта №181011/1 30, за яким у спільне користування співвласників виділити земельну ділянку площею 53 кв.м., а земельну ділянку площею 169 кв.м. виділити у користування [PERSON] . В обґрунтування зустрічного позову вказує, що їй на підставі Договору дарування р.№1-1113 від 18.10.2011 р. належить 65% частини домоволодіння на [ADDRESS] та на підставі Договору дарування від 18.10.2011 р. р.№ 1-1114 - земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:025:0255 площею 0,0381 га, на якій розташована частина житлового будинку. Право власності на будинок зареєстроване в КП «РМБТІ» 03.11.2011 року номер запису 58-67308 в книзі 235, права власності на земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19.08.2015 р., номер запису 10907824. Вказує, що інші 35/100 частини житлового будинку належить позивачу-відповідачу по справі [PERSON] . Зазначає, що у належній її частині будинку була проведена реконструкція, внаслідок чого була збільшена за її рахунок загальна і житлова площа будинку. Вказує, що згідно із умовами Договором купівлі-продажу від 04.08.1964 р. у нашому спільному користуванні залишилося приміщення вбиральні, а також між попередніми власниками житлового будинку було встановлено порядок користування земельною ділянкою і виплачено компенсацію за частину господарських приміщень. Так, ухвалою Рівненського міського суду від 30.05.1990 р. по справі № 2-102/90 було затверджено мирову угоду між співвласниками житлового будинку на [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , за умовами якої для [PERSON] було сплачено грошову компенсацію в сумі 300 руб. за належну їй 1/2 частину сараю і підвал під ним, і право власності на які перейшло до [PERSON] . А також був встановлений порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, за яким у користування [PERSON] перейшла земельна ділянка площею 405 кв.м., у користування [PERSON] - 218 кв.м. Вказує, що у подальшому [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 405 кв.м. - рішенням Рівненської міської ради від 29.12.1997 р. за № 256. Однак Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №345209 було видано на земельну ділянку площею 0,0381 га., тобто на 24 кв. м. менше, ніж виділену у користування ухвалою суду та передано у власність рішенням міської ради. Вказана частина земельної ділянки - 24 кв.м. залишена з метою подальшої передачі у її спільну сумісну власність для обслуговування об`єктів - частини житлового будинку, у якому приміщення співвласників накладаються та вбиральні, яка перебуває у спільній власності. Так як, на даний час право власності на частину будинку та земельну ділянку перейшло до неї на підставі договорів дарування, то до неї перейшли і право на спільне користування земельною ділянкою, на якій розміщене належне мені нерухоме майно і право користування вбиральнею. У зв`язку з цим звертається до суду із зустрічною позовною заявою. 15 жовтня 2020 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог. Позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат Жилінська Т.П. \~ в судовому засіданні позов [PERSON] підтримали, просили його задовольнити з підстав, наведених у позові та заявах по суті відзиві та запереченнях, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та адвокат Курганська О.В. в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали та просять в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у зустрічному позові, уточненій заяві, відзиві та відповіді на відзив. З`ясуваши думку учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають до частковового задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності, а саме: [PERSON] належить 35/100 частини домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу р.№ 2-6246 від 04.08.1964 р., [PERSON] належить 65/100 частин - на підставі Договору дарування ВРН № 462431 р. № 1-1113 від 18.10.2011 р. [PERSON] також належить земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:025:0255 площею 0,0381 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Право власності сторін на частки у будинку та право власності [PERSON] на земельну ділянку зареєстровані, що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 127987794 від 18.06.2018 р. Із наявних у матеріалах справи документів вбачається, що рішенням виконкому Ровенської міськради депутатів трудящих від 08.09.1954 р. №968 [PERSON] закріплено земельну ділянку, площею 600 кв.м., розташовану по [ADDRESS] під індивідуальне будівництво. 13.02.1961 року житловий будинок на [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію. 16.02.1962 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив 35/100 частин від цілого домоволодіння, в користування [PERSON] відійшло дві кімнати та кухня, веранда з південно-західної сторони будинку, половина сараю, під яким є підвал. Із розрахунку частки для відчуження, що міститься в матеріалах інвентарної справи, наданої для огляду в судовому засіданні Комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що частина будинку, яка відчужується складається із приміщень 2-1 коридор-кухня, 2-2 жила, 2-3 жила, а- веранда, б- вхідний ганок, Ѕ частина сараю «Б» під яким погріб «Пг», Ѕ частина вбиральні «У», Ѕ частина огорожі, що складає 35/100 від усього домоволодіння, частина будинку, що залишається складається із «Пд» жилого підвалу, «б» ходу в підвал, «а» прибудови, «Пг» погреба, 3-1 коридору, 3-2 жилої, 3-3 кухні, 3-4 жилої, 3-5 жилої, Ѕ частини сараю «Б-1», Ѕ частини вбиральні «У», Ѕ частини огорожі, що становить 65/100 від цілого домоволодіння. 04.08.1964 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила 35/100 частин житлового будинку, в постійне користування [PERSON] відійшло дві кімнати, кухня та веранда з західної сторони будинку, половина хліва під яким знаходиться льох, з південної сторони. Санвузлом сторони користуються сумісно. У подальшому право власності на 65/100 частин житлового будинку перейшло до дружини [PERSON] , померлого [INFO] - [PERSON] 30.05.1990 року Ухвалою Ровенського міськнарсуду по справі №2-102/90 було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , за якою поділено земельну ділянку і в користування [PERSON] виділено земельну ділянку площею 218 кв.м розміром з північної сторони 23,9 м. з північного сходу 1,4 м, з південного сходу 6 м, із заходу 19,05 м.. В користування [PERSON] виділено земельну ділянку в розмірі 405 кв.м. з півночі розміром 11, 5 м зі сходу 20 м., з півдня 24,5 м, з заходу 5,10 м, після сплати 300 руб. для [PERSON] право власності на частину сараю переходить до [PERSON] . Рішенням Рівненської міської ради від 29.12.1997 р. №256 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площе. 405 кв.м., державний акт на право власності серії ЯЖ №345209 видано на земельну ділянку площею 0,0381 га Розмір земельної ділянки було зменшено під час виготовлення державного акту на 24 кв.м. від розміру зазначеного в рішенні міської ради та умовах мирової угоди, так як частина земельної ділянки має перебувати у спільному користуванні обох співвласників через розміщення на ній частин будинку, які належать сторонам і накладаються одна на одну приміщення першого поверху належні [PERSON] накладаються на підвальні приміщення належні раніше [PERSON] , а тепер [PERSON] . Відповідно до листа КП «Графос» від 21.02.2014р. та доданого до нього плану фактичного користування земельною ділянкою [PERSON] вбачається. що у її фактичному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 229 кв.м., а за уточненими обмірами, проведеними судовим експертом 222 кв.м. Згідно із Висновок експертного дослідження №171006/2_ЗО від 05.12.2017 року по площі забудови підвальне приміщення, яке належить [PERSON] накладається на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] та перебуває в користуванні [PERSON] площею 28 кв.м. по площі забудови розміром зв метрах за ходом годинникової стрілки 4,39х6,49х4.39х6,49. За Договором дарування р. № №1-1113 від 18.10.2011 р. [PERSON] набула у власність 65/100 домоволодіння на [ADDRESS] , в якому проведена реконструкція згідно із наявними у справі дозвільними документами, та за договором дарування р. № 1-1114 від 18.10.2011 р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0381 га з кадастровим номером 5610100000:01:025:0265. Оглядом Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого на ім`я [PERSON] . Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 27.02.2007 р. та Технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, виготовленого на ім`я [PERSON] . Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 05.10.2018 р. житловий будинок на [ADDRESS] фактично поділений між сторонами в натурі на два самостійні будинковолодіння, земельні ділянки огороджені парканом. При цьому [PERSON] просить суд виділити в натурі ту частину будинковолодіння, якою фактично користується та вбиральню «В», яка вказана у її правовстановлюючих документах, але перебуває у фактичному користуванні [PERSON] . Позивач [PERSON] просить виділити в її власність приміщення, які перебувають у її фактичному володінні, а також приміщення 1-2 площею 18,8 кв.м., яке перебуває у фактичному володінні [PERSON] . Щодо інших приміщень будинку, які просять сторони виділити у їх власність, заперечень одна до одної сторони вони не мають. Вирішуючи питання про виділ сторонам в натурі у складі новоутворюваних будинковолодінь спірних приміщень 1-2 плошею 18,8 кв.м. та вбиральні «В» суд виходить із такого. Як вбачається із матеріалів інвентарної справи на час перетворення житлового будинку на [ADDRESS] на об`єкт спільної часткової власності у зв`язку із відчуження 35/100 частин будинку, приміщення 1-2 площею 18,8 кв.м. увійшло до 65/100 частини будинку попереднього власника цієї частки [PERSON] , а в подальшому перейшло у власність [PERSON] , тому це приміщення належить виділити їй. Доводи позивачки [PERSON] про те, що за умовами мирової угоди їй не було сплачено [PERSON] 300 руб. за Ѕ сараю, тому їй мають виділити вказане підвальне приміщення, належне [PERSON] , є безпідставним, а також спростовується наявною у матеріалах справи квитанцією № 029922 віл 21.08.1990 р. на суму 300 руб. Щодо спору про право на вбиральню «В», то із матеріалів інвентарної справи вбачається, що на момент перетворення будинку на об`єкт спільної часткової власності біля будинку була одна вбиральня літ. «У», що знаходилася на частині земельної ділянки, що на даний час перебуває у власності [PERSON] і була врахована у частках співвласників по Ѕ частині кожному, а згідно із характеристикою спірної вбиральні, що міститься в Технічному паспорті від 05.10.2018 р. це дерев`яна споруда, розташована на земельній ділянці, виділеній згідно із умовами мирової угоди в користування [PERSON] , інша вбиральня відсутня, і за повідомленням представників [PERSON] була нею знесена в процесі реконструкції. Доводи представників [PERSON] про включення цією вбиральні до складу частини будинковолодіння, належного [PERSON] у її правовстановлюючих документах, у зв`язку із чим ця вбиральня має бути виділена у власність [PERSON] , не заслуговують на увагу, так як оглядом матеріалів інвентарної справи вбачається, що на час перетворення будинку на об`єкт спільної часткової власності, та на час укладення між сторонами мирової угоди ця вбиральня відсутня у складі будинковолодіння, доказів її встановлення [PERSON] чи попередніми власниками цієї частини будинку суду не надано. Також суд враховує, що з часу набуття права власності на 65/100 частин житлового будинку [PERSON] не користувалася спірною дерев`яною вбиральнею «В», знесла цегляну вбиральню, яка належала сторонам по Ѕ частині кожній, і має у належній їй частині будинку приміщення санвузла 1-7 площею 4,9 кв.м., натомість [PERSON] не має в користуванні іншого приміщення вбиральні. Щодо вирішення спору в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою суд виходить з такого. Земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок на [ADDRESS] , складається із двох земельних ділянок площею 381 кв.м., що перебуває у власності [PERSON] та площею 222 (229) кв.м., яка перебуває у користуванні співвласників, щодо якої сторони просять встановити порядок користування. При цьому порядок користування земельною ділянкою між сторонами вже встановлений мировою угодою сторін, затвердженою Ухвалою Ровенського міськнарсуду від 30.05.1990 р. по справі № 2-162/90, яка є обов`язковою для сторін та підлягає врахуванню при вирішенні цього спору. Так як у мировій угоді від 30.05.1990 р. судом не було визначено право спільного користування земельною ділянкою, на якій розміщені належні сторонам приміщення будинку, які накладаються одне на одне, а також враховуючи, що у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка меншою площею, ніж визначено мировою угодою, а в користуванні [PERSON] більшою, ніж визначено мировою угодою, суд вважає, що земельна ділянка площею 28 кв.м. (по площі забудови), яка визначена Висновком експертного дослідження №171006/2_30 від 05.12.2017 р. має перебувати у спільному користуванні співвласників, тому щодо нею необхідно встановити режим спільного користування, решта земельної ділянки залишається у користуванні [PERSON] згідно із умовами мирової угоди, що не порушує прав співвласників будинку та відповідає умовам укладеної між ними мирової угоди від 30.05.1990 р. Відповідно до\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності. Згідно із\~ст. 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками, при цьому право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно із ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 р. у справі № 6-12цс13 зазначається, що установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Виходячи з аналізу норм ст.ст.\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійними виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відповідно до п. 21 постанови пленуму ВСУ від 16.04.2004 р. №7 із змінами від 19.03.2010 р. виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд … бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часто у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався аби вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. У житловому будинку на [ADDRESS] є можливість виділити частини обох співвласників житлового будинку у виді окремих ізольованих домоволодінь, це вбачається з технічних паспортів на будинок, наданих сторонами, які виготовлені КП «РМБТІ» від 27.02.2007 р. та від 05.10.2018 р. Частка кожного співвласника будинку є відокремлена стінами, до частки кожного співвласника в будинку під`єднані окремо інженерні комунікації, кожен має окремий вхід та окремі особові рахунки для сплати за споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин або добровільності їх визнання. Суд, зважаючи на дослідженні в судовому засіданні докази, вважає за необхідне виділити [PERSON] 35/100 частки в натурі будинковолодіння з надвірними будівлями, що за адресою [ADDRESS] яка складається: з приміщень 2-5 житлової кімнати площею 10,4 кв.м., 2-4 житлової кімнати площею 14,7 кв.м., 2-3 підсобної площею 6,6 кв.м., 2-2 кухні площею 5,4 кв.м., 2-1 коридору площею 5,4 кв.м., та підвальні приміщення під номером ІІ площею 4,8 кв.м., під номером І площею 5,0 кв.м., в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна ізольоване домоволодіння із припиненням права спільної часткової власності на цю частку. В решті позовних вимог [PERSON] відмовити. Виділити [PERSON] в натурі 65/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння) [ADDRESS] з урахуванням проведеної реконструкції, в об`єкт самостійної власності у виді ізольованого домоволодіння із розміром частки 1/1 загальною площею 189, 0 кв.м., житловою 100,7 кв.м. у складі приміщень: 1-1 сходова клітка площею 5,4 кв.м., 1-2 кухня площею 11,1 кв.м., 1-3 столова площею 17,1 кв.м., 1-4 сходова клітка площею 19,0 кв.м., 1-5 коридор площею 2,5 кв.м., 1-6 камінна кімната площею 14,9 кв.м., 1-7 санвузол площею 4,9 кв.м., 1-8 загальна кімната площею 18,3 кв.м., 1-9 спальна кімната площею 10,5 кв.м., 1-10 гардеробна площею 2,3 кв.м., 1-11 сходова клітка площею 17,0 кв.м., 1-12 коридор площею 3,0 кв.м., 1-13 спальна кімната площею 16,9 кв.м., 1-14 санвузол площею 6,0 кв.м., 1-15 загальна кімната площею 40,1 кв.м., надвірні будівлі: «Б-1» господарська будівля з погрібом «Пг/Б-1», альтанка «Г-1». В решті позовних вимог [PERSON] відмовити. При вирішення спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаних вимог [PERSON] , оскільки в її користуванні перебуває земельна ділянка виділена їй згідно із умовами мирової угоди. Щодо встановлення земельного сервітуту, то такі позовні вимоги [PERSON] в установленому порядку не заявлялися, тому не підлягають вирішенню судом, оскільки відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовні вимоги [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, підлягають задоволенню частково в частині встановлення режиму спільного користування земельною ділянкою площею 28 кв.м., на якій розміщені належні сторонам приміщення будинку, які накладаються одне на одне. В решті позовних вимог [PERSON] належить відмовити за їх недоведеністю. Щодо поданої 15 жовтня 2020 року [PERSON] заяви про уточнення позовних вимог, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Оскільки заява подана з порушенням вимог ч.1 ст.222 ЦПК України суд приходить до висновку, що дану заяву слід залишити без розгляду. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача за первісним позовом та позивачів за зустрічними позовними заявами задоволено частково, відтак розподіл судових витрат проводиться пропорційно розміру задоволених вимог та покладається на сторони. На підставі викладеного,

Outcome: partial