Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

04 грудня 2020 року до Золочівського районного суду Харківської області зі Зміївського районного суду Харківської області за підсудністю надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, в якій позивач, в особі свого представника, просить стягнути з відповідача кошти сплаченої тимчасової державної допомоги дітям в розмірі 3715,20 грн, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на обліку в управлінні перебувала [PERSON] , як одержувач тимчасової допомоги на утримання сина [PERSON] , [INFO] , батько якого, [PERSON] ,ухилявся від сплати аліментів. Вказана допомога призначалася відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189. Так, на підставі зазначеного Порядку, наданих [PERSON] заяв про призначення допомоги та довідок Ленінського відділу ДВС ХМУЮ про те, що вона дійсно не отримувала на свою користь аліменти, що мають стягуватися зі [PERSON] на утримання сина у розмірі 1000 грн, починаючи з 18.12.2013 і до досягнення дитиною повноліття, [PERSON] призначалася тимчасова державна допомога на період з 01.09.2014 по 31.08.2015 загалом на суму 3715,20 грн. Після спливу останнього строку отримання допомоги за продовженням її виплати Зміївська до відділу соціальних допомог Управління не зверталася. Управлінням було встановлено, що відповідач станом на 17.01.2019 має місце реєстрації на території Золочівського району Харківської області. Відповідно до п.12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги, стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду зі вказаною заявою. Ухвалою судді Квітки О.О. від 22.12.2020 було прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою в.о.начальника Управління Гречко С.І. було подано письмове клопотання, в якому він просить розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що тимчасова допомога [PERSON] призначалася у зв`язку із тим, що рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконувалося у зв`язку із ухиленням від сплати аліментів. Щодо строку позовної давності, то вважає, що місце проживання [PERSON] було встановлено 17.01.2019 і саме із цього часу у Управління виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення коштів. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Ісоєв М.Н. зазначив, що його довіритель не ухилявся від сплати аліментів, сплачував своїй колишній дружині на утримання свого сина [PERSON] кошти у розмірі 1000 грн з 01.09.2014 по 31.08.2015. Перебуваючи у лавах Збройних Сил України із відповідача офіційно стягувалися виплати на сплату аліментів за рішенням суду. Крім того, заявив про застосування позовної давності, оскільки позивачу було відоме його місце реєстрації і він міг звернутися до суду у встановлений законом трьохрічний строк. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що відповідно до довідок про неотримання аліментів від 09.09.2014 №21360 та від 05.03.2015 №5801, наданих начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Дилбарян А.А., [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 22.02.2014 по 31.08.2014 та у період з 01.09.2014 по 01.03.2015 згідно з виконавчим листом №642/11838/13ц, виданим 17.02.2014 Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення аліментів зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн щомісячно. 19.09.2014 та 16.03.2015 [PERSON] зверталася із заявами до Ленінського органу праці та соціального захисту населення про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, які було прийнято та зареєстровано 19.09.2014 та 16.03.2015 і зареєстровано за номерами № [NUMBER] та №316 відповідно. Рішеннями УПСЗН в Ленінському районі від 22.09.2014 та від 18.03.2015 [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на період з 01.09.2014 по 28.02.2015 та з 01.03.2015 по 31.08.2015 відповідно у розмірі 309,60 грн щомісячно. Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат УПСЗН Холодногірського району м. Харків 28.04.2017 надав довідки про отримання [PERSON] тимчасової допомоги на 1 дитину, коли мати (батько) ухиляються від сплати аліментів у розмірі 1238,40 грн за 2014 рік та у розмірі 2476,80 грн за 2015 рік. Згідно з інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області [PERSON] станом на 17.01.2019 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 25.01.2008. Згідно із довідки, виданої т.в.о. командира військової частини [NUMBER] , за період із 01.01.2017 по 27.04.2019 [PERSON] нараховувалася заробітна плата та утримувалися кошти за виконавчими листами. Надавши правову оцінку встановленим фактам, суд вважає наступне. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначений\~статтею 180 СК України. Згідно з частиною восьмою\~статті 181 СК України\~якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ч.9, 10\~ст.181 Сімейного кодексу України\~порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Згідно із п.2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Відповідно до п. 7 Порядку тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. Відповідно до п.10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року, виплата тимчасової допомоги припиняється у разі: 1) встановлення місця проживання (перебування) особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду; 2) виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину; 3) досягнення дитиною 18-річного віку; 4) виконання в повному обсязі зобов`язань одного з батьків щодо сплати аліментів у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон; 5) влаштування дитини до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання; 6) скасування або визнання усиновлення недійсним; 7) усиновлення дитини (чоловіком матері або дружиною батька); 8) відмови від стягнення аліментів; 9) добровільного виконання рішення суду особою, зобов`язаною сплачувати аліменти; 10) скасування в установленому законодавством порядку рішення суду щодо стягнення аліментів; 11) смерті дитини, якій була призначена тимчасова допомога; 12) смерті одного з батьків, зобов`язаного сплачувати аліменти, або визнання його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим; 13) позбавлення в установленому порядку одного з батьків, який утримує дитину, батьківських прав; 14) відібрання дитини від одного з батьків, який утримує дитину, без позбавлення батьківських прав; 15) встановлення над дитиною опіки чи піклування; 16) сплати аліментів одним з батьків. У пункті 12 цієї Постанови зазначено, що якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Аналіз норми підзаконного нормативно-правового акта, закріпленої в пункті 12 Порядку вказує на те, що підставою для звернення органу праці та соціального захисту населення до суду зі вказаним позовом є встановлення місце проживання одного з батьків. Разом з тим відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Суд вважає, що у позивача виникло право на стягнення із відповідача суми сплаченої тимчасової допомоги, але в той же час право на звернення із позовом у позивача виникло після початку здійснення виплат, а не із часу встановлення місця реєстрації відповідача. Тому в позові слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed