Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

03.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду до [PERSON] із позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Зелена, буд. № 2. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником будинку № 2, розташованого по вул. Зеленій в м. Зміїв Харківської області, в якому зареєстрований [PERSON] Відповідач на протязі останніх двох років не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особисті речі в будинку відсутні. Наявність реєстрації [PERSON] у будинку, порушує право приватної власності позивача та перешкоджає вільно розпоряджатись, володіти та користуватись житлом. Учасники справи в судове засідання не з'явились. Позивач у поданій заяві підтримала позов та просила ухвалити заочне рішення у зв'язку із повторною неявкою відповідача. Розгляд справи просила провести без її участі, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 4 ст. 129 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи конвертами про направлення відповідачу судової кореспонденції. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оголошення про виклик відповідача [PERSON] розміщено з додержанням вимог, передбачених ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.11.2018 року було постановлено про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 10.07.1990 року, виданого [PERSON] на підставі рішення виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів № 207 від 24.06.1990 року, позивач є власником житлового будинку № 2, розташованого по вул. Зеленій в м. Зміїв, Харківської області. (а.с. 7) З копії довідки про склад сім'ї, виданої Зміївською міською радою Харківської області 30.07.2018 року за № 5098 вбачається, що за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Зелена, № 2 зареєстрований [PERSON], [INFO], який є онуко позивача. (а.с. 11) Актом обстеження від 09.07.2018 року, який складений депутатом Зміївської міської ради Харківської області [PERSON] в присутності свідків: [PERSON], [PERSON] підтверджується, що в будинку № 2 по вул. Зеленій в м. Зміїв Харківської області зареєстрований відповідач [PERSON], однак з травня 2016 року [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає. (а.с. 10) Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає з травня 2016 року, [PERSON], як власник, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.\~\~\~\~ Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~\~ Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 402 ЦК України, члени сім'ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове\~приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач з на протязі останніх двох років не проживає без поважної причини за місцем своєї реєстрації, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим приміщенням. Крім того, реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у володінні, розпорядженні її власністю. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як вбачається з копії довідки № 077591 від 30.10.1994 року, виданої МСЕК Української РСР - [PERSON] є інвалідом другої групи безстроково, що також підтверджується копією пенсійного посвідчення ЛГ № 667503 від 19.10.2004 року. (а.с. 8, 9) Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved