Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

02 вересня 2012 року, о 07 год. 20 хв., [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ-33091 СПГ, державний номер [NUMBER], на 65 км. автомобільної дороги Запоріжжя - Донецьк, в порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, не впевнився в безпеці, рухаючись заднім ходом, скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-111830, державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Дані обставини підтверджуються постановою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18.09.2012 по справі № 3/0817/315/12, якою до [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Позивач платіжним дорученням від 13.12.2012 № 5026 здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 17 314,60 грн. на підставі п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується наказом МТСБУ від 12.12.2012 № 3671. Крім цього, згідно з актом виконаних робіт, рахунком-фактурою № 150 від 29.10.2012 та платіжним дорученням від 26.11.2012 № 4701 за послуги аварійного комісару позивачем перераховано суму в розмірі 720,00 грн. Позивач направляв відповідачу листи від 05.10.2012 № 24927/3-2-05 та від 13.12.2012 № 32565/3-2-05 з вимогою про компенсацію понесених витрат в добровільному порядку. На лист позивача від 05.10.2012 № 24927/3-2-05 відповідач надав відповідь, заяву від 17.10.2012, у якій зазначив, що не розрахувався з потерпілою внаслідок ДТП особою. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Частиною першою статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову. З огляду на викладене, позивач набув право вимоги в порядку регресу до відповідача на суму 18 034,60 грн., у зв'язку з чим суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано платіжне доручення від 02.10.2015 № 39398, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1218,00 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню на його користь з відповідача. Вимога позивача про відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки всупереч вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України до позовної заяви позивачем не додано документального підтвердження понесення ним цих витрат. Контракт про надання правової допомоги № 67 від 27.09.2012 та додаткова угода № 29 від 24.09.2015 лише визначають розмір плати за надання правової допомоги по даній справі, проте не підтверджують внесення позивачем цієї плати. При цьому, пунктом 2 додаткової угоди № 29 від 24.09.2015 передбачено внесення плати шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту про виконані роботи. Проте, до позовної заяви позивачем не додано ні акту про виконані роботи, ні доказів перерахування коштів за додатковою угодою № 29 від 24.09.2015. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved