Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

03.06.2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якій зазначає, що на сьогоднішній день він є повнолітнім. Відповідач [PERSON] є його батьком. Позивач вказує, що шлюб між його батьками був розірваний за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09.02.2011 р.. З 01.09.2019 р. він навчається в державному вищому навчальному закладі «Придніпровська Державна Академія будівництва та архітектури» на першому курсі денного відділення факультету інформаційних технологій та механічної інженерії, на бюджетній формі навчання, у зв`язку з чим, потребує матеріальної допомоги, оскільки треба нести витрати пов`язані з навчанням, оплатою харчування та проживання в гуртожитку, а він не має ніякого джерела доходів, крім соціальної стипендії в розмірі 900 грн.. Також, позивач зазначає, що ним сплачено за проживання у гуртожитку 3120 грн. та 2080 грн.. Відповідач не приймає ніякої участі в наданні йому матеріальної допомоги пов`язаної з навчанням, усі затрати з його навчанням несе його мати [PERSON] .. Крім того, позивач зазначає, що відповідач знаходиться на пенсії та отримує дохід, аліменти з відповідача на інших осіб не стягуються. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, на його утримання, який є повнолітньою дитиною, який продовжує навчання, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Ухвалою судді від 16.06.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам роз`яснено положення ст.ст. 178, 278 ЦПК України. 01.07.2020 року відповідач, через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву, який 01.07.2020 р. засобами поштового з`язку надіслав позивачу. У відзиві просив справу розглядати без його участі і в позовних вимогах [PERSON] відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що він не погоджується з тим, що він, як батько позивачане приймає ніякої участі в матеріальній допомозі сину, пов`язаної з навчанням, та усі затрати, пов`язані з його навчанням несе його мати - [PERSON] , оскільки в матеріалах справи містяться дублікати чеків про сплату за гуртожиток у сумі 3120 грн. та 2080 грн. із зазначенням дати сплати коштів 15.09.2019 р. та 28.02.2020 р., тобто у період, коли позивачеві ще не виповнилося 18 років та у період коли він надавав останньому матеріальну допомогу на його утримання, як неповнолітній особі. Також, відповідач зазначає, що з 26.05.2020 р. по 03.06.2020р. (день подання позовної заяви до суду) позивач не звертався до суду з приводу ненадання матеріальної допомоги, а отже така допомога ним надавалася. Окрім цього, він та його син - позивач, зареєстровані за однією адресою. У зв`язку з тим, його син [PERSON] та ще двоє малолітніх дітей від другого шлюбу є багатодітною сім`єю, позивач користується пільгами його багатодітної сім`ї (пільговий проїзд в транспорті та інші), що також свідчить про те, що він приймає участь в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Окрім цього, відповідач вказує, що позивач у позовній заяві не наводить обґрунтованих доказів стягнення з нього аліментів, саме у розмірі 1/4 частки від його доходів, та не наводить доказів понесених ним витрат, пов`язаних з навчанням як повнолітньої особи. У зв`язку з чим, право повнолітнього сина - [PERSON] з його сторони не порушується, виконується шляхом здійснення перерахунку коштів через відділення Укрпошти, оформлення пільг багатодітної родини, однак не у розмірі 1/4 частини від його доходів, як зазначено у позовній заяві, а в меншому. Також, відповідач зазначає, що він надає повнолітньому сину допомогу, але не в тому розмірі, як зазначає позивач. Відповідач вказує, що на даний час він отримує дохід у вигляді пенсії у розмірі 11936,22 грн. на місяць, та регресні виплати у сумі 5785,46 грн., та його дохід на місяць складає 17721,68 грн.. На свій дохід він, крім повнолітнього сина - позивача, має утримувати та утримує ще двох малолітніх дітей від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , дочку - [PERSON] , [INFO] , а також дружину - [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Окрім цього, відповідач зазначає, що іншою обставиною відповідно до ст. 182 СК України, є наявність у нього заборгованості зі сплати комунальних послуг по кв. [ADDRESS] . Вказує, що позивачеві відомий той факт, що за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05.02.2019 р. у справі № 194/2651/13-ц задоволено позов матері позивача про визначення порядку користування кв. [ADDRESS] , яким зобов`язано його відновити кімнату площею 17,4 кв.м. суміжну з балконом у відповідність з плануванням даного приміщення за технічним паспортом від 28.08.2001 р. шляхом демонтування побудованої глухої перегородки, яка розділяє дану кімнату на 2 приміщення. Також у вересні 2019 року між ним та матір`ю позивача досягнуто угоду про продаж йому належної [PERSON] частки у вищезазначеній квартирі, у зв`язку з чим, заборгованість за комунальні послуги, яка належала [PERSON] , як власнику частки у даному житловому приміщенні, він також взяв на себе. Крім того, відповідач зазначає, що після сплати заборгованості у сумі - 554,80 грн., на надання допомоги на утримання двох неповнолітніх дітей, а саме: 1/3 частка від доходів - це розмір обов`язкової участі в утриманні дітей та 1/6 частки на утримання дружини, в його розпорядженні залишається сума коштів, яка є менше 50% від його доходів. У зв`язку з тим, що на даний час позивач досяг повноліття та має змогу сам собі заробляти на життя у вільний від навчання час та, крім того, отримує стипендію у розмірі 900 грн. на місяць, аліменти від нього - 1200 грн. щомісяця, користується пільгами багатодітної сім`ї (пільговий проїзд до місця навчання та у зворотньому напрямку) та враховуючи те, що і мати також повинна надавати допомогу сину, який досяг 18 - річного віку і продовжує навчання та яку вона, згідно з позовною заявою і надає, тому вважає, що він виконує свої обов`язки, передбачені ст. 199 СК України в повному обсязі. Відповідач звертає увагу, що у довідці з місця навчання повнолітньої особи - сина [PERSON] - зазначено, що останній навчається на денній формі навчання та строк дії даної довідки до 21.06.2020 р., будь - якої іншої довідки до 01.07.2020 р. він не отримував. У разі задоволення позовних вимог позивача, а саме: 1/4 частки від його доходів або у меншому розмірі - 1/6 частки від його доходів, його повнолітній син [PERSON] , та його діти [PERSON] і [PERSON] будуть перебувати в нерівних умовах щодо розміру наданої допомоги, оскільки відповідно до чинного законодавства розмір аліментів на двох неповнолітніх осіб має бути - 1/3 частка від доходів платника аліментів, тобто по 1/6 частці на кожну неповнолітню дитину. Його ж син [PERSON] є повнолітньою дитиною та може заробляти кошти у вільний від навчання час, у зв' язку з чим, просить суд відмовити у позовних вимогах позивача в повному обсязі (а.с. 24-42). 17.07.2020 р. позивач, через канцелярію суду засобами поштового зв`язку подав до суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначив, що він категорично не погоджується з відзивом на позовну заяву з наступних підстав. З 01.09.2019 р. він навчається в Державному вищому навчальному закладі «Придніпровська Державна Академія будівництва та архітектури» на першому курсі, денного відділення факультету інформаційних технологій та механічної інженерії, на держбюджетній формі навчання, у зв`язку з чим, він потребує матеріальної допомоги, оскільки треба нести витрати, пов`язані з навчанням, оплатою харчування, проживання у гуртожитку, а він не має ніякого джерела доходів, крім соціальної стипендії в розмірі 900 грн., яка є меншою ніж прожитковий мінімум відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», що становить в розрахунку на одну особу - 2118 грн.. Позивач вказує, що доводи відповідача щодо отримання ним стипендії не звільняють відповідача від обов`язку утримання дитини до закінчення навчання чи до досягнення 23-річного віку. Доводи відповідача про те, що ним не надано жодного доказу, який би підтверджував той факт, що він потребує матеріальної допомоги вважає безпідставними, оскільки факт навчання підтверджений матеріалами долученими до позовної заяви та не спростовані відповідачем та підтверджуються долученими квитанціями АТ КБ «Приватбанк» від 16.09.2019 р. та від 28.02.2020 р. про оплату за проживання у гуртожитку. Окрім цього, позивач вказує, що відповідач, як батько зобов`язаний та спроможний надавати йому матеріальну допомогу, оскільки має середньомісячний дохід у розмірі 17721,68 грн.. В червні місяці 2020 р. через відділення Укрпошти від відповідача він дійсно отримав аліменти в розмірі 1200 грн., що дорівнює 1/15 частки доходів відповідача, але це не є гарантією того, що відповідач і в подальшому буде сплачувати аліменти в добровільному порядку. Крім того, те що відповідач не має намір сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання підтверджує відзив відповідача на позовну заяву. Позивач також зазначає, у відзиві відповідач зазначив, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та його дружина [PERSON] , однак ні єдиного доказу на вказані обставини відповідачем до суду не надано. Крім того, позивач зазначає, що він ніколи не був членом теперішньої сім`ї відповідача, ніколи не мешкав разом з його сім`єю, після розірвання шлюбу між його батьками, була тільки його мати, з якою він завжди і мешкав, факт реєстрації його за адресою проживання батька [PERSON] , тільки залишається фактом реєстрації (а.с. 49-56). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує про те, що відповідачем в липні місяці 2020 р. на його користь сплачено аліменти в розмірі 1224 грн. (а.с. 61). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат - Тарковська Т.В. у судове засідання не з`явилися, однак адвокат Тарковська Т.В. подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, зазначила, що ознайомившись із відповіддю на відзив та враховуючи сімейний стан відповідача і наявність у позивача пільг багатодітної сім`ї, сторона відповідача частково визнає позовні вимоги, а саме в розмірі 1/15 частини доходів відповідача, що складає 1200 грн. на місяць та саме таку суму позивач сплачує сину (а.с. 57-60). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 7). Згідно з рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09.02.2011 р., яке набрала законної сили 22.02.2011 р., шлюб, зареєстрований відділом РАГС Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 28.07.2001 року, актовий запис № 141, між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.08.2018 р. Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] 08.08.2018 р. уклала шлюб з [PERSON] та прізвище після реєстрації шлюбу її є [PERSON] (а.с. 11). Згідно з довідками Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» № 06687082 від 14.05.2020 р. та № 06687098 від 25.06.2020 р., встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу факультету інформаційних технологій та механічної інженерії, денної форми навчання, на бюджеті, наказ № 362 від 01.08.2019 р. (а.с. 9, 44). З позовної заяви та відповіді на відзив видно, що позивач [PERSON] отримує соціальну стипендію в розмірі 900 грн.. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. З правових позицій, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що дитина [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1239-1853162-2018 від 27.07.2018 р., довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку, виданою 17.06.2020 р. відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської обаласті (а.с. 6, 38), однак, з позовної заяви та відповіді на відзив видно, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 15.09.2019 р. та від 27.02.2020 р. про оплату проживання [PERSON] у гуртожитку - Придніпровська державна академія будівництва та архітектури (а.с. 10). Відповідно до довідки про доходи № 7289022119226217, виданої 18.06.2020 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідач [PERSON] отримує пенсію за віком в середньому розмірі 9554,72 грн. на місяць (а.с. 30). Згідно з довідкою Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області № 30.3-11/1830 від 19.06.2020 р. [PERSON] отримує щомісячні страхові виплати за період з грудня 2019 р. по травень 2020 р. в розмірі 35045,73 грн., що в середньому розмірі складає 5840,96 грн. на місяць, та за вказаний період сплачено аліментів в розмірі 8014,90 грн. (а.с. 31). Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, з матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання, оскільки отримує дохід у виді пенсії та страхових виплат. Посилання відповідача у відзиві на те, що позивач є дитиною з багатодітної сім`ї та користується пільговим проїздом в транспорті, суд приймає до уваги та враховує при визначені розміру аліментів, оскільки згідно з ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», дітям з багатодітних сімей надаються такі пільги, зокрема: безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту (крім таксі), автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Крім того, відповідно до вказаного вище закону, Управлінням соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області, відповідачу [PERSON] та позивачу [PERSON] відповідно видані посвідчення серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , які дають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с. 41- 42). З огляду на викладене, позивач має право користуватися пільгами на безоплатний проїзд у транспорті до місця навчання та у зворотньому напрямку. Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11.10.2019 р. Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 34). Згідно з витягом з наказу № 75-от ТОВ «АТБ-маркет» від 04.05.2020 р., [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04.05.2020 р. по 17.03.2023 р. (а.с. 39). Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований, мешкає разом та має на утриманні ще двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.03.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 32), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.03.2020 р. Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 33, 38). З огляду на викладене, в порядку ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність на утриманні відповідача двох малолітніх дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. Крім того, суд враховує як іншу обставину відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, що відповідач здійснює виплату реструктуризованої заборгованості відповідно до договору № 49-р-19 від 17.09.2019 р., укладеного між КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та [PERSON] про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, згідно з яким [PERSON] надано розстрочку у погашенні заборгованості за комунальні послуги, яка утворилася станом на 01.09.2019 р. на суму 33288,06 грн. на період з 01.10.2019 р. по 01.09.2024 р., за адресою проживання відповідача, а саме: [ADDRESS] , з щомісячною сплатою суми заборгованості в розмірі 554,80 грн. (а.с. 35-37), в якій позивач залишається зареєстрованим та визнається позивачем у відповіді на відзив (а.с. 53-56). Так, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Розмір аліментів суд визначає у відповідності до ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Однак, судом встановлено, що в період розгляду цивільної справи, а саме: 25.06.2020 р. та 15.07.2020 р. відповідачем добровільно сплачено позивачу аліменти в сумі по 1224 грн. на місцяць, що підтверджується фіскальними чеками АТ «Укрпошта» від 25.06.2020 р. та від 15.07.2020 р. (а.с. 40, 58), про що не заперечує позивач в письмовій заяві (а.с. 63) та у відповіді на відзив (а.с. 53-56), у зв`язку чим, суд стягує аліменти з відповідача на користь позивача на його утримання, починаючи з 03.06.2020 р., з урахуванням добровільної сплати відповідачем аліментів в сумі по 1224,00 грн. у червні та липні 2020 р.. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач є дитиною з багатодітної сім`ї, дійсно навчається, отримує стипендію, користується пільговим проїздом у транспорті та потребує матеріальної допомоги з боку батька, а також ту обставину, що відповідач може надавати таку допомогу, оскільки отримує дохід у виді пенсії та страхових виплат, частково визнав вимоги позивача в розмірі 1/15 частини своїх доходів, перебування на утриманні відповідача двох малолітніх дітей та дружини, яка перебуває у відпустці до досягнення дитиною віку трьох років, сплату заборгованості за комунальні послуги, суд вважає задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання, який є повнолітньою особою та продовжує навчання у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 03.06.2020 р. і на весь період його навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, що не порушує прав батьків, які мають рівні обов`язки з утримання дитини, яка продовжує навчання та не є нижчим відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік», як гарантованого мінімального розміру аліментів на одну дитину, з урахуванням соціальної стипендії позивача. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави.

Outcome: partial