Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 27.10.2012 року позивач уклала шлюб з відповідачем, але життя між ними не склалось, відсутні спільні інтереси, сторони з березня 2018 року фактично проживають окремо. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки неповнолітня дитина проживає разом з нею, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, просить судові витрати залишити за нею. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 27.10.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1336, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії І-БП №162707 вбачається, що батьком дитини є [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 138 (а.с.9). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.\~\~\~ Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач суду не надав. Суд також приймає до уваги, що відповідач з позовом погодився повністю і не заперечував проти вказаного позивам розміру аліментів. Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 03 квітня 2018 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Судовий збір, сплачений позивачем за позову вимогу про розірвання шлюбу, суд залишає за позивачем, згідно її заяви.

Outcome: approved