Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

02 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] привести приміщення коридору (№1), що мав площу 6,0 кв.м. в первинний стан площею 6,0 кв.м. та приміщення кімнати (№2), що мала площу 17,5 кв.м. в первинний стан площею 17,5 кв.м., шляхом відбудови за свій рахунок перегородки з дверним прорізом, що розділяла коридор (№1) та кімнату (№2) в квартирі [ADDRESS]. Також просила зобов'язати відповідачів усунути та не чинити їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження коридором (№1), площею 6,0 кв.м. та центральним виходом/входом в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 26.04.200 р. згідно з розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду Радянського району м.Києва №24655 було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого 62/100 частини квартири [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім'ї в рівних долях. В період з лютого по березень 2012 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] самовільно, здійснили перепланування квартири, шляхом знесення міжкімнатної перегородки, що розділяла їх кімнату, площею 17,5 кв.м. (№2) та коридор, площею 6кв.м. (№1). В подальшому відповідачі змінили замок на дверях, що вели до коридору (№1) та перестали впускати туди позивача та членів його сім'ї. Таким чином, відповідачі шляхом реконструкції збільшили свою кімнату, що раніше мала площу 175 кв.м. до 24,0 кв.м. Крім того, [PERSON], [PERSON], [PERSON] починаючи з 2012 року заблокували доступ позивачу та іншим членам його сім'ї до квартири через центральний вхід зі сторони вул..Воровського та в середині квартири заблокували доступ до приміщення, що раніше було коридором (№1). Із кімнати, площею 17,5 кв.м. та коридору, площею 6,7 кв.м. відповідачі зробили собі спальню, а двері, що вели до коридору зачинені на замок, доступу до яких у позивача та члені його сім'ї не має. За клопотанням сторони позивачки судом до участі в справі було залучено співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які відповідно до довідки Ф-№3 прописані і мешкають [ADDRESS] разом з відповідачами вказаними в первісному позові, а також третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані проживаючими на жилплощі позивачки та є її ріднею. З урахуванням зміни суб'єктного складу учасників судового розгляду, позивачка в порядку ст. 31 ЦПК України, уточнила свої вимоги подавши відповідну заяву, яка була прийнята судом до розгляду. В судовому засіданні представник позивачки уточнений позов підтримав, та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим, зазначив, що спірну перегородку відповідачі знесли, оскільки, на їх думку цієї перегородки не повинно бути і площа коридору 6 кв.м. в 1960-1961 роках входила до частини кімнати відповідачів, а тому не має порушень зі сторони відповідачів. Інші відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, однак, письмово повідомили про можливість розгляду судом справи без їх участі. Третя особа, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в м.Києві в судове засідання не з'явилась, в письмових запереченнях повідомила, що інспекцією будь-які дозволи на перепланування та реконструкцію квартири сторін не надавались, та в експлуатацію та кі зміни не приймались, а також інспекція просила прийняти законне та обґрунтоване рішення і розглядати справу без їх участі. Треті особи, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надіслали до суду клопотання про підтримання позовних вимог, просили їх задовольнити та розглядати справу без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідачки [PERSON], дослідивши письмові докази зібрані в справі, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що згідно з ордеру №1956 серії Б від 20.07.1978р. (а.с. 5) позивачу та членам її сім'ї було надано у користування дві кімнати загальною площею 35,7 кв.м. в загальній квартирі [ADDRESS]. Ордер виданий згідно з рішенням виконкому Радянської районної ради народних депутатів від 10.07.1978р. №239. Згідно з розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду Радянського району м. Києва №24655 від 26.04.2000р. було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого 62/100 частини квартири [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу та членам її сім'ї в рівних долях. Загальна площа квартири становить 54,58 кв.м. (а.с.6). При цьому, суд бере до уваги те, що згідно з рішенням Апеляційного суду м.Києва від 06.03.14р. у справі №22-ц/796/2053/2014 у справі за позовом [PERSON] до Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про скасування розпорядження та визнання недійсним свідоцтва, визнано незаконним та скасовано розпорядження Радянської районної державної адміністрації у м.Києві №24655 від 26.04.2000р. та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 26.04.2000 року. Окрім того, судом встановлено, що згідно з розпорядженням органу приватизації управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №765 від 06.02.2012р. позивачу та членам її сім'ї видано дублікат свідоцтва про право власності від 26.04.2000р. Натомість, відповідачі згідно довідки Форми № 3 від 27.11.2013р. №1092 є користувачами суміжніх 2-х кімнат в комунальній квартирі [ADDRESS] де разом проживають з позивачем та членами її сім'ї. Судом також встановлено, що згідно листів Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 04.03.2014р. №30320 (И-2014), від 01.04.2014р. №32010 (И-2014) та відповіді на запит суду, квартира [ADDRESS] при проведенні поточної інвентаризації будинку в цілому з 20.05.1974 року була проінвентаризована, як 4-х кімнатна квартира. Про самовільне знесення перегородки позивачка зверталась 10.07.2013р. до КП ЖЕК «Злотоустівська». А також зі скаргою до Інспекції Державного архітектурно-будівельної контролю у м.Києві. Згідно відповіді Інспекції від 09.08.2013р. №7/26-39/0908/10 станом на 09.08.13р. Інспекція не видавала дозволу та не реєструвала інших документів дозвільного характеру, які б давали право на виконання підготовчих або будівельних робіт за адресою [ADDRESS] у Шевченківському районі м.Києва. А згідно відповіді ЖЕК «Злотоустівська» № 413 від 09.08.2013р. зазначено, що 06.08.2013р. було проведене комісійне обстеження квартири [ADDRESS] та складений акт, також направлено [PERSON] припис, щодо надання дозвільної документації до КП ЖЕК «Злотоустівська». А відповідно до Акту від 06.08.13р. комісійного обстеження вбачається, що квартира №49 є 4-х кімнатна, комунальної власності, на два входи, розділена на два власники [PERSON] та [PERSON] Також, комісією встановлено, що власником [PERSON] було самовільно встановлено двері та зайнято коридор площею 6 кв.м., який згідно з технічного паспорту та документами на приватизацію належить власнику [PERSON], тим самим перекрито вихід (центральний) на сторону вул.Воровського. Крім того, згідно з Довідкою про показники об'єкта нерухомого майна КВ-2014 №53202 від 13.03.2014р., що є додатком до Технічного паспорту виготовленого 11.03.2014р. Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, вбачається, що житлова площа відповідачів збільшена за рахунок демонтажу перегородки за рахунок площі коридору. При цьому, до знесення перегородки, з Технічного паспорту виданого 2000р., Технічного паспорту виданого 14.02.12р. та поверхового плану від 20.05.1974р. вбачається наявність коридору площею 6,0 кв.м. та перегородки, що розділяла коридор площею 6,0 кв.м. та кімнату відповідачів площею 17,5 кв.м. З наведених вище доказів, суд приходить до висновку, що відповідачі самовільно, без згоди позивача та без будь-яких дозвільних документів знесли перегородку, що розділяла кімнату площею 17,5 кв.м. та коридор площею 6,0 кв.м., при цьому, знесення перегородки не заперечувалось представником відповідача [PERSON] Щодо тверджень представника відповідача [PERSON] про те, що начебто з 1960 року в квартирі [ADDRESS] не було коридору площею 6,0 кв.м. спростовується тим, що квартира [ADDRESS] станом на 1960 рік не була 4-х кімнатною, а налічувала лише дві кімнати. Зазначене підтверджується копією поверхового плану квартири [ADDRESS] станом на 1960 рік, до проведення в 1974р. реконструкції будинку. З плану вбачається, що квартира [ADDRESS], станом на 1960р. складалась із 2-х кімнат, загальною площею 60,1 кв.м., житловою - 36,4 кв.м. Інших доказів на спростування доводів позивача, сторона відповідачів суду не надала. Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року у справі № 1-2/2004 в п.4.2 встановлено, що допоміжні приміщення, відповідно до п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. В п. 4.3 вказаного Рішення визначено, що відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і ін. Також в цьому пункті зазначено, що згідно зі ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ним в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством. Таким чином, зазначено в Рішенні, питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України. Частиною 2 ст. 815 ЦК України, передбачено, що наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Згідно зі ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підп. 5, 6 п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24.01.2006р. №45 (надалі - Правила) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, також, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. А, у відповідності до підп. 1 п. 10 Правил мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням. Відповідно, підсобні приміщення - це приміщення квартир, комунальних квартир, жилих блоків (секцій), призначені для гігієнічних або господарсько-побутових потреб мешканців (ванна, вбиральня, душова, приміщення для прання, кухня, комора), а також передпокій, внутрішньо квартирний хол, коридор, тощо. (п.2 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених Наказом Міністерства з питань Житлово-комунального господарства №396 від 16.12.09р.). Згідно п.19 цих Правил, переобладнання і перепланування жилих і підсобних приміщень, балконів і лоджій власниками квартир, наймачами і орендарями може провадитися лише з відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку. Наймачі квартир можуть виконувати вказані роботи тільки з дозволу власника будинку. Враховуючи, що перегородка знесена відповідачами в місці загального користування - коридору, без згоди на те позивача, який також є користувачем допоміжних (підсобних) приміщень та приміщень загального користування в квартирі [ADDRESS], без належної технічної документації та необхідних погоджень, знесена відповідачами вказана перегородка та перекриття доступу до коридору, що мав площу 6 кв.м. та центрального входу/виходу, позбавило позивачу у вільному доступі до своїх приміщень через центральний вхід/вихід в квартирі [ADDRESS], а тому, суд вважає що вказаними діями відповідачі порушили законні права позивачки. Відповідно до ч.3 ст.100 ЖК України наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, досліджених під час судових розглядів, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Отже, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідачів привести приміщення комунальної квартири [ADDRESS] в попередній стан, щляхом встановлення за власний рахунок демонтованої перегородки, що відділяла кімнату площею 17,5 кв.м. від коридору площею 6,0 кв.м, у вказаній квартирі відповідно до Технічного паспорта на цю квартиру, який був виготовлений до знесення перегородки. Також, суд зобов'язує відповідачів не чинити позивачці перешкоди у користуванні нею коридором площею 6,0 кв.м в комунальній квартирі [ADDRESS] та центральним входом в цю квартиру, який веде з вулиці Воровського. Крім того,

Outcome: approved