Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

02 липня 2018 року [PERSON], місце проживання якої: 84502, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Перемоги, буд. 75, РНОКПП [NUMBER], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], місце проживання якого: 84502, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Перемоги, буд. 75, РНОКПП [NUMBER], в якій просить: визнати відповідача, зареєстрованого за адресою: [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку з серпня 2013 року. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Перемоги, буд. 75, на підставі спадкового договору від 02 травня 2005 року. Відповідач по справі, який є сином [PERSON], зареєстрований у належному позивачу будинку, однак фактично в ньому не проживає з серпня 2013 року, що підтверджується відповідним актом від 27 червня 2018 року, доданим до позовної заяви. [PERSON], виїжджаючи із належного [PERSON] будинку, забрав усі свої речі та майно та поїхав до [PERSON] Федерації, з огляду на що вирішити питання щодо зняття відповідача з реєстрації позасудовим порядком не вбачається можливим. З 2013 року відповідач не сплачував вартість комунальних послуг, а позивач, яка є інвалідом другої групи, не може реалізувати своєї право на оформлення житлової субсидії, з огляду на що звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Брежнева О.А. від 06 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Уточненою позовною заявою, яка надійшла на адресу суду 23 липня 2018 року, недоліки усунуто, у звязку з чим позовна заява подана з додержанням вимог статей 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, субєктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2018 року у звязку відставкою судді Брежнева О.А. на підставі розпорядження в.о. керівника Артемівського міськрайонного суду Донецької області [PERSON] справу розподілено у провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 15 хвилин 19 вересня 2018 року, яке в подальшому відкладено ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області на 11 жовтня 2018 року на 08 годину 00 хвилин у звязку із неявкою відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного звязку, що оформлено відповідною телефонограмою, та довідкою про доставку sms-повідомлення. Нею подано до суду заяву, в якій вона просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою, яка була направлена відповідно до п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У встановлений ухвалою від 20 серпня 2018 року строк відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Перемоги, буд. 75, на підставі спадкового договору на жилий будинок та земельну ділянку серії ВСА № 730848 від 02 квітня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 2), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССК № 269808 (а.с. 3), копією витягу про реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 18535355 від 14 травня 2008 року (а.с. 4) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 11 жовтня 2018 року за № 141039432 (а.с. 43-44). З акту від 27 червня 2018 року, складеного головою Комітету мікрорайону «ЦВЕТМЕТ» [PERSON], секретарем Комітету мікрорайону «ЦВЕТМЕТ» [PERSON], у присутності сусідів: [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], вбачається, що відповідач за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Перемоги, буд. 75 не проживає з серпня 2013 року, оскільки виїхав навчатись до міста Москва [PERSON] Федерації, де залишився постійно проживати (а.с. 5). Згідно довідки № 1820 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 27 червня 2018 року головою Комітету мікрорайону «ЦВЕТМЕТ» № 24 [PERSON], вбачається, що за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Перемоги, буд. 75 зареєстровані: позивач, яка є власником будинку, відповідач, який згідно довідки є сином власника, та [PERSON], [INFO], який згідно довідки є чоловіком власника (а.с. 6). З відповіді першого заступника голови Бахмутської міської ради [PERSON] за вхідним № 26508 від 17 серпня 2018 року вбачається, що станом на 16 серпня 2018 року за даними реєстру територіальної громади м. Бахмут місце проживання фізичної особи [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [INFO] (а.с. 28). З доданої позивачем до позовної заяви копії паспорта громадянина [PERSON] Федерації серії 29 16 739904, виданого відділом УФМС Росії по Калузькій області у м. Людиново 08 липня 2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], з 15 липня 2016 року зареєстрований за адресою: [PERSON] Федерація, Новомосковський адміністративний округ м. Москви, поселення Марушкінське, с. Марушкіне, вул. Жовтнева, буд. 19 (а.с. 9-10). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до\~статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ Із зібраних по справі доказів вбачається, що відповідач користувався житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Перемоги, буд. 75, до серпня 2013 року, після чого вибув у інше постійне місце проживання, у звязку з чим втратив право користування жилим приміщенням у зазначеному будинку, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що у відповідності до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, суд у відповідності до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі по 704,80 гривень.

Outcome: approved