Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

03.04.2015 року Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3 (далі - КЗОЗ ОПТД № 3) звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа - [PERSON], в якій вказано, що у [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], кашель з мокротою з'явився в листопаді 2014 року, але за медичною допомогою та консультацією до медичних установ він не звертався. В лютому 2015 року його самопочуття значно погіршилось, з'явився біль у горлі. 06.03.2015 року за допомогою сусідів, він звернувся до ЛОР-лікаря Зміївської центральної районної лікарні. Після обстеження, хворого було направлено до ХОКОЦ. 10.03.2015 року [PERSON] госпіталізований до ХОКОЦ, де він перебував до 11.03.2015 року, оскільки у [PERSON] було виявлено туберкульозний процес і його було направлено на обстеження до лікаря-фтизіатра за місцем проживання. 12.03.2015 року [PERSON] був обстежений в Обласному протитуберкульозному диспансері № 3. Після первинного обстеження у хворого встановлено діагноз вперше діагностований туберкульоз легень (ВДТБ) диссимінований. Для додаткового обстеження та подальшого лікування хворого 13.03.2015 року госпіталізовано до ОПТД № 3, перебуваючи в якому хворий систематично порушує режим медичного закладу, вимоги медиків не виконує, зловживає алкогольними напоями, від прийому протитуберкульозних препаратів неодноразово відмовлявся, перериє лікування з власної ініціативи. 24.03.2015 року [PERSON] консультований лікарем - наркологом, яким було встановлено, що хворий зловживає алкогольними напоями, тобто у нього встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм (F 10.20), в зв'язку з чим лікар - нарколог попередив хворого про примусове лікування. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 28.03.2015 року за № 17 [PERSON] має основний діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень (ВДТБ) диссимінований. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу та алкоголізму в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці. В добровільному порядку [PERSON] бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеку туберкульозу, вимоги протиепідемічного режиму не виконує. Отже, враховуючи вище наведене КЗОЗ «ОПТД № 3» просило госпіталізувати [PERSON], [INFO], до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці для примусового лікування заразної форми туберкульозу та алкоголізму. Представник заявника Сергієнко С.М. у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій на задоволенні вимог наполягала в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності та відсутності [PERSON], оскільки він є хворим та створює загрозу розповсюдження туберкульозу. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК ОПТД № 3 від 28.03.2015 року № 17 [PERSON] має основний діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень (ВДТБ) диссимінований. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм (F10.26). В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в умовах стаціонару в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці /а.с. 4/. Наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу, хронічний алкоголізм, порушення умов перебування в ОПТД № 3 та режиму лікування [PERSON] підтверджується випискою з його історії хвороби № 2015/49, випискою епікриз з амбулаторної карти хворого № 076800, копією довідки нарколога від 24.03.2015 року та копіями доповідних, з яких вбачається, що хворий постійно залишає медичний заклад, перебуває в стані алкогольного сп'яніння, ліки не приймає /а.с. 5, 6, 7/. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, зловживає алкоголем, ухиляється від лікування, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 і постановлення рішення про примусову госпіталізацію хворого до Обласної психіатричної лікарні № 1 для примусового лікування строком на три місяці.

Outcome: approved