Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

03.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 31.05.2011 року № 1399, що знаходиться на території Суслівської сільської ради. Зазначив, що рішенням Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району від 23.07.1992 року йому було виділено в постійне користування земельну ділянку для ведення підсобного господарства розміром 0,15 га. За розпорядженням першого заступника голови Новоград-Волинської райдержадміністрації від 23.06.2010 року №463 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» його земельна ділянка була передана у власність [PERSON] В подальшому рішеннями суду було визнано незаконним та скасовано розпорядження райдержадміністрації від 23.06.2010 року № 463 та визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.09.2010 року на імя [PERSON] на підставі якого остання 31.05.2011 року відчужила земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] В звязку з цим вважає недійсним договір купівлі-продажу та такий, що підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити оскільки земельну ділянку придбала на законних підставах. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] заперечив щодо позовних вимог просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, посилаючись на те, що правочин був вчинений у відповідності до норм законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула про причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23.04.2013 року визнано незаконним та скасовано розпорядження першого заступника голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 23 червня 2010 року № 463 « Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] (а. с. 09). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14.09.2016 року визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,4812 га, серії ЯЛ №378501, кадастровий номер 1824085600:04:000:0459, який виданий 15.09.2010 року, на імя [PERSON] (а. с. 10-11). 31 травня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідно до якого [PERSON], продала [PERSON] земельну ділянку площею 1,4812 га, що розташована за адресою: Суслівська сільська рада Новоград-Волинського району Житомирської області (а. с. 07). На підставі укладеного договору купівлі-продажу у [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку. За загальним правилом\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3. 5 та 6\~ст.203 ЦК України. Відповідно до\~ст.216 ЦК України\~у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі\~ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~ст.388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього. Право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст.215,\~216 ЦК. Норма ч.1\~ст.216 ЦК\~не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1\~ст.388 ЦК\~(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-95цс13). Судом встановлено, що вперше спірне майно вибуло із законного користування позивача шляхом передання за розпорядженням голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 23 червня 2010 року № 463 земельної ділянки у власність [PERSON], а в подальшому було відчужено шляхом договору купівлі-продажу відповідачу [PERSON], яка є добросовісним набувачем в контексті положень ч.5\~ст.12 ЦК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, оскільки порушене право підлягає захисту шляхом предявлення віндикаційного позову, а не визнання недійсним договору купівлі-продажу даної земельної ділянки. З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed