Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

03.07.2017 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. За змістом позовної заяви, відповідно до договору купівлі-продажу від 02.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., позивачка є власницею квартири [ADDRESS]. Крім неї, в квартирі зареєстрований колишній власник квартири [PERSON], [INFO], який в порушення умов договору купівлі-продажу, не знявся з реєстрації за зазначеною адресою. Відповідно до п.1 договору відповідач передав у власність позивачки належну йому квартиру [ADDRESS]. Згідно з п. 4 договору купівлі-продажу від 02.06.2017 року право власності на придбану квартиру виникло з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, тобто з 02.06.2017 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 89774951 від 16.06.2017 року. Відповідно до п. 13 договору купівлі-продажу від 02.06.2017 року відповідач зобов'язався знятися з реєстраційного обліку не пізніше 30.06.2017 року. В порушення умов договору станом на 30.06.2017 року відповідач не знявся з реєстраційного обліку та в усній бесіді повідомив позивачку, що у нього немає на це часу і він виїхав в інше місто. Внаслідок таких дій позивачка змушена нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг, що й стало підставою для звернення до суду. Позивачка згідно з заявою просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує на підставі наявних доказів. Відповідач в судовому засіданні присутній не був, позовні вимоги визнав в повному обсязі відповідно до заяви, яка надійшла до справи 18.09.2017 року. Згідно з заявою він підтвердив, що перебуває за межами м.Запоріжжя у зв'язку із працевлаштуванням, після продажу квартири самостійно знятися з реєстрації за місцем проживання не зміг, оскільки в реєстраційній службі повідомили про те, що одночасно він має зареєструвати своє місце проживання за іншою адресою. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, враховуючи позицію відповідача, на підставі ст. 174 ЦПК України, приймає визнання позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Так, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Крім того, цивільним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округа Вовк І.І. за р.№4205, [PERSON], [INFO], передано у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно з п. 4 договору право власності на придбану квартиру виникло з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, тобто з 02.06.2017 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 89774951 від 16.06.2017 року. Відповідно до п. 13 договору відповідач зобов'язався знятися з реєстраційного обліку особисто не пізніше 30.06.2017 року. В позасудовому порядку відповідач не подав заяву про зняття з реєстрації за місцем проживання. Оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідача у зазначеній квартирі, він створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачкою її майном, враховуючи визнання позову відповідачем, судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачем суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації.

Outcome: approved