Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

03 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з ПАТ «ЧеЗаРа» нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 5 400 грн. 08 коп., середній заробіток за час затримки виплати нарахованих, але не виплачених коштів на день звільнення, в сумі 5 298 грн. 31 коп., відшкодувати моральну шкоду в сумі 5 000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач при звільненні не провів з ним повний розрахунок. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, також просив стягнути середній заробіток по день ухвалення рішення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи це відсутністю вини відповідача у виникненні боргу. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 1976 року [PERSON] згідно наказу № 783/к від 26.08.1976 прийнятий інженером-випробувачем у КІС -33 Чернігівського радіоприладного заводу. Наказом № 130/к від 22.04.2015 позивача звільнено у звязку зі скороченням штату чисельності працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 6). При звільненні з роботи з позивачем не проведений повний розрахунок по заробітній платі, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні. Згідно ч. 1\~ст. 116 КЗпП України,\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, враховуючи те, що відповідач не заперечує наявність заборгованості перед позивачем по заробітній платі в розмірі 5\~400,08 грн., вона підлягає стягненню з відповідача. Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки ПАТ «ЧеЗаРа» від 14.09.2015 № 466/248 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 125,16 грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 квітня по 22 вересня 2015 року складає: 125,16 грн. х 82 дні = 10\~263,12 грн. Сторони погодились з даним розрахунком середнього заробітку, а тому в силу приписів ч. 1 ст. 61 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що внаслідок несвоєчасної виплати з вини відповідача заробітної плати, позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, необхідності відшукання інших джерел доходу для утримання себе, тобто докладанні додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану), а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди на користь позивача слід визначити у розмірі 1 000 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи відсутність доказів невиплати заробітної плати позивачеві не з вини відповідача, визнання відповідачем наявності заборгованості та визнання сторонами розрахунку середнього заробітку, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути 487,20 грн. судового збору у звязку із задоволенням вимог майнового та немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial