Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

02 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н в розмірі 13855 грн. 36 коп., в якій зазначено, що відповідно до договору, укладеного 21 липня 2010 року\~ відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконував передбачені договором зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, позивач просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 31 січня 2017 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1905 грн. 56 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 10813 грн. 83 коп., фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 635 грн. 97 коп., а всього 13855 грн. 36 коп., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий курєр». Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 21 липня 2010 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 6). Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, [PERSON] погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 8-31). Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідач погодився з тим, що зщо дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві, зокрема, зазначено, що він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобовязується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Відповідно до умов кредитного договору б/н від 21 липня 2010 року відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Сторони узгодили розмір та термін внесення щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадку невиконання зобовязань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобовязання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку. Пунктом 2.1.1.7.6 вище зазначених Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.\~ Відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобовязань щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку (а.с. 4-5) станом на 31 січня 2017 року становить 13855 грн. 36 коп., а саме: заборгованість за кредитом 1905 грн. 56 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 10813 грн. 83 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 кредитного договору: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 635 грн. 97 коп. Наданий Банком розрахунок заборгованості повністю або частково не спростовано, у звязку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON], заборгованості за кредитом в розмірі 1905 грн. 56 коп. та заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 10813грн. 83 коп. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 635 грн. 97 коп., суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності\~[PERSON] України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вище зазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього\~Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 15 ч. 1 цього Розпорядження м. Костянтинівка (Костянтинівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Костянтинівка Донецької області. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] на момент укладення кредитного договору та виникнення заборгованості за кредитом значився зареєстрованим за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорта відповідача з відміткою про реєстрацію місця проживання (а.с. 32) та витягом із реєстру Костянтинівської територіальної громади про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані (а.с. 40-41), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 31 січня 2017 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, процентів, та штрафів у відповідному розмірі. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що штрафи в розмірі 500 грн. та 635 грн. 97 коп. (фіксована частина та процентна складова) нараховані станом на 31 січня 2017 року, тобто у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Враховуючи такий період нарахування, банк зобовязаний скасувати [PERSON] пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором, починаючи з 14.04.2014 року. Тому, зважаючи, що нарахування штрафів [PERSON] мало місце після 14 квітня 2014 року, тобто під час проведення АТО, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобовязань, передбачених кредитним договором б/н від 21 липня 2010 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 31 січня 2017 року в загальному розмірі 12719 грн. 39 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1905 грн. 56 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 10813 грн. 83 коп. [PERSON] України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) і 635 грн. 97 коп. (процентна складова), позивачем нараховані безпідставно в порушення вимог зазначеного\~ Закону, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, повязані із сплатою судового збору, в розмірі 1600 грн.

Outcome: partial