Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

02.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності він являється єдиним і повноправним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Хотин, вул. Васильєва, 26. Зазначає, що у 2005 році при купівлі вказаного будинку на підставі договору купівлі-продажу серії ВСМ 594619 від 21.09.2005 року він дав згоду на реєстрацію в його будинку його батька [PERSON], при цьому ніякі угоди з ним не укладалися і він зареєструвався як член сімї. Проте, його батько як на той час так і тепер має власне житло в якому проживає, і з моменту реєстрації за місцем проживання в його будинку (з 2005 року) він в ньому не проживав. На даний час його речей в будинку немає. Крім того вказує, що відповідач не виконував жодних дій з утримання будинку, проведення поточного ремонту, сплати комунальних платежів. Факт реєстрації відповідача за його адресою створює для нього великі незручності, та у випадку продажу будинку його ніхто не захоче придбати з будь-якими обтяженнями. Вважає, що оскільки відповідач не укладав з ним жодних угод, не бере участі в утриманні будинку, не проживає в ньому і не користується ним без поважних причин більше одного року, тому вважає, що він втратив право на користування цим будинком. Просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Чернівецька область, м. Хотин, вул. Васильєва, 26. 30.08.2018 року відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив не визнавати його таким, що втратив право користування житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Хотин, вул. Васильєва, 26, Чернівецької області посилаючись на те, що він іншого житла немає. На даний час хворіє, догляд за ним здійснює його цивільна дружина [PERSON] та її донька у їхньому помешканні, в якому він на даний час і проживає, однак суд вважає, що обставини викладені у відзиві на позовну заяву не підтверджені належними та достатніми доказами, оскільки відповідач [PERSON] в обґрунтування відзиву посилається на те, що він на даний час хворіє та є інвалідом, проте надає суду виписку з історії хвороби за 2016 рік та пенсійне посвідчення, термін дії якого з 2006 року не продовжено. Крім того, інших доказів поважності причин не проживання відповідача в даному будинку понад один рік та доказів в утриманні будинку суду до відзиву не додано. 01.10.2018 року позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що доводи наведені у відзиві є безпідставними і не заперечують обєктивних обставин викладених у його позовних вимогах. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи із повідомленням сторін та заяв із запереченнями\~ проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Хотин, вул. Васильєва, 26, Чернівецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.09.2005 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8451208 від 26.09.2005 року, форма власності приватна, частка 1/1. Згідно будинкової книги за адресою вул. Васильєва, 26,\~ м. Хотин, Чернівецької області вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], [INFO], за адресою: м. Хотин, вул. Васильєва, 26, Чернівецької області встановлено склад сімї: [PERSON], [INFO], батько [PERSON] з 2005 року, який не проживає за вказаною адресою. Також даною комісією встановлено, що речі [PERSON] за вказаною адресою відсутні, та з моменту придбання будинку [PERSON] в ньому не проживав. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування\~ цим житлом у разі відсутності\~ члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю\~ між ним і власником\~ житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового\~ рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~ власності\~ на\~ житлове\~ приміщення\~ або права користування житловим\~ приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved