Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

03.02.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява Кагарлицького міжрайонного прокурора в інтересах Фінансового управління Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в якій прокурор просить суд винести рішення, яким: Стягнути з [PERSON] на користь Фінансового управління Кагарлицької районної державної адміністрації кошти в сумі 567.49 грн. Автоматизованою системою документообігу на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для розгляду даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 05.02.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122,127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду на 14.02.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 14.02.2014 року, представник Кагарлицької міжрайонної прокуратури, - Карнов А.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання, яке відбулося 14.02.2014 року відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу. Суд, вислухавши представника позивача, - Карнова А.О., який позов підтримав в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, відповідач повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи. Що стосується фактичних обставин справи, то судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON]. 08.06.2013 року близько 23 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходився біля бару «Міраж», який розміщено по вул. Центральній с. Стави Кагарлицького району Київської області, де підійшов до [PERSON], умисно на грунті неприязних відносин наніс один удар кулаком в область лоба вище правої брови останнього, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді невизначеної форми синця на верхньому повіці правого ока (на фоні набряку м'яких тканин у ділянці надбріддя, брови та верхнього повіка ока справа). Згідно висновку судово-медичного експерта № 43 від 01.08.2013 року, наявні у [PERSON] вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. 09.06.2013 року слідчим СВ Кагарлицького РВ ТУ МВС України в Київській області Євтушенком О.О. за вказаним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 27.09.2013 року [PERSON] було вручено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Вироком Кагарлицького районного суду від 01 листопада 2013 року [PERSON] визнано винним в скоєнні ним кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 125 КК України, як за умисні, протиправні дії, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження. Згідно з довідкою Кагарлицької ЦРЛ [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Кагарлицької ЦРЛ з 10.06.2013 по 17.06.2013 р. Відповідно до калькуляції розрахунків вартості витрат, понесених на лікування [PERSON], вартість одного ліжко-дня на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Кагарлицької ЦРЛ в червні 2013 року складає 81,07 грн. Таким чином, закладом охорони здоров'я були витрачені кошти на стаціонарне лікування [PERSON], який є потерпілим від кримінального правопорушення, в сумі 567,49 грн. Норми матеріального права, використані судом при вирішенні справи. Обов'язок відшкодування витрат закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину (кримінального правопорушення) відповідно до ст.1206 ЦК України покладено на особу, яка вчинила цей злочин. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відсутність добровільної сплати відповідачем витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину (кримінального правопорушення) призводить, у зв'язку з обмеженістю кошторис, до неможливості комунальним закладом охорони здоров'я в повному обсязі виконувати обов'язки щодо надання медичних послуг населенню. Згідно з ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді. Згідно довідки Кагарлицької ЦРЛ, джерелом фінансування останнього є кошти районного (місцевого) бюджету, а також інших джерел не заборонених чинним законодавством України. Судові витрати. Суд на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved