Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

04 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Обґрунтовуючи позов зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . З 16 листопада 2019 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, крім того на утриманні матері знаходиться син від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає, офіційно не працевлаштований, працює по найму в підприємця [PERSON] , займається технічним обслуговуванням і ремонтом автотранспортних засобів, де отримує нерегулярний мінливий дохід, а також враховуючи той факт, що позивач не має можливості працевлаштуватися, здійснює догляд за дитиною 7 місяців, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 17.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 17-18). 21.10.2020 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про виключення із актового запису № 09 від 03 лютого 2020 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного у виконкомі Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, відомості про нього - [PERSON] , як батька дитини. 22 жовтня 2020 року ухвалою Іршавського районного суду в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом відмовлено (Справа № 301/2209/20). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що вважає, що не є біологічним батьком дитини [PERSON] , з даних причин не надає матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 16 листопада 2019 року, який зареєстрований Іршавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 122 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Іршавським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (а.с. 11). Від шлюбу, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області актовий запис № 09, сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, що стверджується довідкою виданою виконкомом Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області № 770 від 03.09.2020 року ( а.с. 7). Позивач має на утриманні дитину від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області та довідкою Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області № 770 від 03.09.2020 року ( а.с. 6, 7) Відповідач має нерегулярний, мінливий заробіток. Добровільної домовленості про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно ч.2 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи наведене, з урахуванням всіх обставин справи, беручи до уваги те, що на даний час дитина поживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, позивач не працює, веде догляд за дитиною 9 місяців, крім того має на утриманні неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, відповідач офіційно не працевлаштований, дохід відповідача є мінливим, однак відповідач є молодою працездатною особою і має можливість працевлаштуватись, невизнання відповідачем батьківства не звільняє його від обов`язку утримувати дитину та дружину, присудження стягнення з відповідача аліментів не позбавляє його права для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про її народження,враховуючи розумний розмір витрат на харчування, одяг та загальний розвиток дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати 1500 гривень аліментів на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття та 1500 гривень на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial