Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

04.11.2015 року на адресу суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач зазначала наступне. Вона перебувала у цивільному шлюбі із відповідачем з 2009 року. У них народилися двоє дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач з ними не мешкає та матеріальної допомогу на дітей не надає, діти мешкають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач працює, має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину та зобов'язаний це робити в силу вимог ст. 180 СК України. У зв'язку із чим, позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], [PERSON] у розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Ухвалою суду від 14.12.2015 року провадження у справі відкрито (а.с.8). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов та викладене у ньому підтримала, просила задовольнити, на запитання суду зазначала, що відповідач живе окремо від дітей, працює, має дохід, у тому числі і не офіційний, може надавати їй допомогу на дітей. Вона проживає з трьома дітьми (двоє з яких діти відповідача) отримує допомогу на дітей близько 1500 грн., однак цих коштів не вистачає на усі потреби малолітніх дітей. У судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначав, що працює на півставки, має дохід щомісяця у середньому 1300 грн на місяць, інших доходів немає, не заперечує свій обов'язок утримувати дітей, проте вважає, що розмір аліментів визначений позивачем є занадто великим. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов позивача підлягає задоволенню частково у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін. Встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] перебували з 2009 року у фактичних шлюбних відносинах. У них народилися двоє дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року (свідоцтво про народження серія [NUMBER] копія а.с.4, [NUMBER] Вказані обставини сторонами не оспорюються, тому відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року мешкають разом із позивачкою, перебувають на утриманні останньої. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, потребує матеріальної допомоги на дітей від відповідача, як батька дітей. Відповідач проживає окремо від цієї дитини та матеріальної допомоги на дитину не надає у добровільному порядку, хоча має можливість її надавити, оскільки працює, має дохід. Цей факт визнаний сторонами у цій справі у судовому засіданні на не підлягає доказуванню в силу ст. 61 ч.1 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачкою до суду 04.11.2015 року (а.с.1). Позивач у своєму позові просила стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини саме у ? частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття і 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становища дитини; стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] інших дітей не має, непрацездатних осіб на утриманні також, мешкає один, неодружений, хронічних захворювань не має, працює у КУ «Міська стоматологічна поліклініка №6» на посаді зубного техніка на 0,5 ставки, заробітна плата нараховується згідно зданих нарядів і його середньомісячний дохід за місяць складає 1359,33 грн. (довідка з місця роботи). [PERSON] не працює, однак, згідно її пояснень у судовому засіданні отримує соціальну допомогу при народженні дитини в розмірі 1500 грн щомісячно, не працює. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан кожного із сторін, відсутність інших утриманців у відповідача, потреби малолітніх дітей, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працює, має стабільний регулярний дохід. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивачки в інтересах дітей в частці від заробітку відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Як передбачено ст..ст.75, 84 Сімейного кодексу України подружжя повинне матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] проживає із матір'ю, яка не працює, а здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, в зв'язку з чим отримує соціальну допомогу. Враховуючи, що позивач працює, має постійний заробіток, враховуючи інтереси насамперед дітей, стягувачки аліментів [PERSON], суд приходить до висновку, що сума аліментів в розмірі 1/3 частки від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей буде достатньою, обґрунтованою, законною та достатньою для забезпечення потреб дитини на даний період виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості і такий розмір аліментів відповідач здатен реально сплачувати. Визначений позивачем розмір аліментів ? частина суперечить інтересам відповідача, який у такому випадку буде вимушений сплачувати майже всю заробітну плату на сплату аліментів. (1359,33 грн. - 669,66 грн) і з врахуванням, що позивачем заявлені і вимоги про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/5 частина доходів, загалом за заявленими позивачем вимогами при їх задоволенні заробітна плата, що буде залишатися відповідачу буде дорівнювати- 417,81 грн (1359,33-669,66-271,86 грн), тобто залишок буде нижчим за прожитковий мінімум. Таким чином, на переконання суду, відповідач за своїм матеріальним станом не може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх його доходів та 1/5 частина доходів на утримання дружини, оскільки таке утримання із його заробітку поставило би його самого у край тяжке матеріальне становище. Доводи позивача про те, що відповідач, окрім заробітної плати має додаткові доходи, що дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, що нею заявлені, суд не може прийняти до уваги, оскільки на підтвердження цих обставин позивач не надала суду жодного доказу, у той час, як ст. 60 ЦПК України зобов'язує сторони надавати докази на підтвердження заявлених вимог. Відповідач же в судовому засіданні категорично заперечив наявність в нього будь-яких додаткових доходів, окрім заробітної плати. Таким чином, враховуючи матеріальне становище дитини, яка є малолітньою проживає разом з матір'ю, що здійснює догляд за останньою, матеріальний стан відповідача, який зобов'язаний утримувати дружину та дітей, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково з урахуванням вимог ст. 182 СК України і на утримання дружини підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Вказаний розмір стягнення є незначним і не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. за вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та 487,20 грн за вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на утримання дружини, усього 974,40 грн., від сплати якого позивач була звільнена при подачі вищезазначеного позову до суду. Позивач у своєму позові просила та судом при вищевикладених обставинах вбачаються підстави для негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial