Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

03.11.2020 року до суду звернувся представник: адвокат Кобець К.В. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горова Я.О., про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. 30.11.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 04.02.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті в судове засідання на 24.02.2021 року. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 17.07.2019 року виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 5,7309 га, розташована на території Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, кадастровий номер 2321885500:09:011:0002, державний Акт на право приватної власності на землю від 17.03.2005 року, серія ІV-ЗП № 013131. 26.07.2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Горової Я.О. із заявою про прийняття спадщини за законом на земельну ділянку, однак, 26.07.2019 року приватним нотаріусом Горовою Я.О. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка залишилась після смерті померлого [INFO] [PERSON] . Підставою відмови стало те, що на момент звернення був відсутній оригінал державного акту на земельну ділянку, була лише фотокопія. Інших спадкоємців окрім відповідачів по справі не має. На момент смерті [PERSON] відповідачі проживали окремо і не були зареєстровані за адресою покійного в [ADDRESS] . Згідно довідки Полтавської сільської ради була зареєстрована і постійно проживала дружина [PERSON] . В газеті «Голос Гуляйпілля» № 41 було надано оголошення про втрату оригіналу державного акту. У зв`язку з викладеним, прохали визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за законом, право власності на земельну ділянку площею 5,7309 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 17 березня 2005 року серія ІV-ЗП № 013131, виданого Головою Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 010526900102, кадастровий номер 2321885500:09:011:0002. В судове засідання позивач та її представник: адвокат Кобець К.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 24.02.2021 року представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.57). В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 20.01.2021 року відповідач [PERSON] надала заяву про визнання позову (а.с.38), 20.01.2021 року відповідач [PERSON] надав заяву про визнання позову (а.с.42), 04.02.2021 року відповідач [PERSON] надав заяву про визнання позову (а.с.52). В судове засідання третя особа: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горова Я.О. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 20.01.2021 року надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову (а.с.37). Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] народилася [INFO] в с. Катеринка Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10.10.2005 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, в якому міститься відмітка про зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). 19.09.1970 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2019 року (а.с.8). [INFO] в с. Полтавка Гуляйпільського району Запорізької області помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.07.2019 року (а.с.9). [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 5,7309 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ІV-ЗП № 013131, виданого 17 березня 2005 року головою Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 010526900102, кадастровий номер 2321885500:09:011:0002 (а.с.10). Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 5,7309 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, кадастровий номер 2321885500:09:011:0002, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 26.07.2019 року складає 192975,77 грн. (а.с.13). Відповідно довідки Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 18.07.2019 року позивач [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала разом з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , спадкоємцями першої черги є дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] (а.с.11). 26.07.2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горової Я.О. для отримання свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну ділянку після чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.12). 26.07.2019 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О. за результатом розгляду документів, наданих позивачем для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки не надано документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку померлого [PERSON] та не надано Витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки (а.с.12). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горової Я.О. від 08.12.2020 року спадкова справа після [PERSON] нею не заводилась (а.с.32). В газеті «Голос Гуляйпілля» № 41 було надано оголошення про те, що втрачений державний акт ІV-ЗП № 013131 на право приватної власності на землю, виданий 17 березня 2005 року на підставі розпорядження голови Гуляйпільської райдержадміністрації №132 від 04.04.2003 року на ім`я [PERSON] , вважати недійсним (а.с.16). Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2\~п.1\~ст.16\~ЦК України\~способом захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~зокрема може\~бути: визнання права. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України та ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. За загальним правилом, яке визначене в ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В п.3.1 Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, як спадкоємець за законом після свого чоловіка, з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки її право на спадкування не визнається нотаріусом у зв`язку з відсутність оригіналу правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю. Суд доходить висновку, що позивач виконали всі вимоги, які визначені в законодавстві для прийняття спадщини після смерті чоловіка, але через об`єктивні обставини вона не має змоги оформити спадщину належним чином, так як її право на спадщину не визнається нотаріусом, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. А тому враховуючи те, що позивач прийняла спадщину після чоловіка, так як постійно проживала разом з ним на час його смерті, в належному порядку звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у зв`язку з відсутність оригіналу правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю, остання не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після чоловіка, а також приймаючи до уваги визнання позову відповідачами та те, що визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на земельну ділянку не буде порушувати прав та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Outcome: approved