Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

02.07.2020 заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту її проживання однією сім`єю з [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] була одинокою жінкою, не мала родичів і сім`ї, з 2009 року по день смерті заявниця допомагала останній по господарству, доглядала за будинком та обробляла земельну ділянку, проживали як одна сім`я, незважаючи на те, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] у м. Київ, після смерті останньої відкрилась спадщина до складу якої з-поміж іншого входить 1/3 ідеальна частка житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заявниця в шестимісячний строк після смерті [PERSON] надіслала до приватного нотаріуса Харкавої О.В. заяву про прийняття спадщини, та останньою заведено спадкову справу, інші спадкоємців, які могли б прийняти спадщину відсутні. Посилаючись на наведене та те, що для оформлення спадкових прав як спадкоємцю четвертої черги необхідно встановити факт проживання заявника однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , з 2009 року до часу відкриття спадщини. Ухвалою від 07.07.2020 відкрито окреме провадження за заявою. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги з підстав зазначених в заяві, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання свого представника не направив, надіслав на електронну адресу суду заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі, заяву задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступних висновків. Так судом встановлено, що згідно Договору дарування від 06.05.2003, посвідченого Бойком В.М., приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1122, [PERSON] на праві особистої приватної власності належить 1/3 ідеальної частки житлового будинку під [ADDRESS] та 2/3 ідеальної частини вказаного будинку належить [PERSON] на підставі Договору дарування від 06.06.2009, посвідченого Мельниченко Н.М., приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1018 (а.с.9,10,11,12,13). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 01.08.2018 серії [NUMBER] (а.с.8). З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54577357 від 20.12.2018 встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу за № 42/2018 приватним нотаріусом Харкавою О.В. (а.с.16). Як вбачається з Акту від 17.01.2019, складеного в.о. старостою с. Ірша та Вирва [PERSON] , [PERSON] жителькою с. Ірша, [PERSON] депутатом с. Ірша, у період 2016 - 2018 роки [PERSON] фактично доглядала [PERSON] , яка періодично проживала по [ADDRESS] в своєму дачному господарстві по сусідству з [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії довідки, виданої виконкомом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 22.01.2019, [PERSON] доглядала та допомагала вести домашнє господарство, обробляти земельну ділянку своїй сусідці [PERSON] , яка померла [INFO] , в той час коли вони проживали без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , підстава видачі довідки - акт обстеження умов проживання від 17.01.2019 (а.с.15). На запит суду від Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла інформація про те, що останнє місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями ч. 1 ст. 395 ЦПК України визначено перелік справ, які підлягаю розгляду судом в порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення. Даний перелік не є виключним. В силу вимог ч. 2 ст. 395 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. При вирішенні питання про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, заявником належних та достатніх доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, не надано, так само, як і доказів, які підтверджують, що заявник із спадкодавцем були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тощо, тому суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed