overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

03.04.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 грудня 2014 року, від якого вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку кожного місяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки його заробітку кожного місяця. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти заявлених вимог. Також пояснює, що згідно рішення Здолбунівського міського суду вона отримує аліменти від [PERSON], який зараз мешкає в м. Краматорську, на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки його заробітку кожного місяця. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

03.04.2015 року позивач подала у суд позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], 2008 року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має дитину - [PERSON], 2008 року народження. В 2013 році шлюб було розірвано, дитина проживає з нею, коштів, які надає відповідач на утримання дитини, не вистачає. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, посилався на відсутність матеріальної можливості сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивач. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2008 року по 2013 рік. Під час перебування в шлюбі у сторін 10 вересня 2008 року народилась дитина: [PERSON], який на даний час мешкає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає в залежності від розміру отримуваного прибутку. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що [PERSON] на час розгляду справи офіційно не працевлаштований, має мінливий та не стабільний дохід, суд призначає сплату аліментів в твердій грошовій сумі. Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я відповідача, який не є інвалідом, є працездатною особою, не має інших аліментних зобов'язань. Також суд виходить з розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», який з 01.01.2015 року для дитини віком до 6 років складає - 1286 грн. на місяць, а тому, зважаючи на рівність обов'язку батьків в утриманні дитини, з відповідача мають стягуватись аліментні платежі в розмірі половини від прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

03.04.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користьКП «Червонограджитлокомунсервіс» 2233, 76 грн. заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Вимоги обгрунтовані тим, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Боржник щомісячно отримує з КП «Комінтех» рахунок на оплату комунальних послуг, в якому зазначено розмір боргу, однак остання на це ніяким чином не реагує. За боржником рахується заборгованість в сумі 2233, 76 грн., яка виникла за період з 01.11.2013 року по 01.03.2015 року (місячне нарахування з 10.07.2008 року - 53,42 грн.; з 01.08.2011 року - 79,81 грн.). Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судові засідання 05.05.2015 року, 22.05.2015 року, 08.06.2015 року, 26.06.2015 року та 31.07.2015 року не з'явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою КП «Комінтех» № 11809 від 10.12.2014 року. Згідно з довідкою КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 491 від 12.03.2015 року за відповідачем, яка проживає за адресою: [ADDRESS], станом на 01.03.2015 року рахується заборгованість по оплаті послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 2233, 76 грн. за період з 01.11.2013 року по 01.03.2015 року. Свої зобов'язання в частині своєчасної оплати послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідач належним чином не виконує. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

03.04.2015 року Публічне акціонерне товариство Банк Демарк звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в розмірі 4918,39 грн. та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій в повному обсязі підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його присутності та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких умов суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Банк Демарк, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7280/2013, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 10000,00грн. зі сплатою 22 % річних за користування кредитом з кінцевим строком повернення до 06.03.2015 року. Свої зобовязання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідач належним чином не виконував, в звязку з чим станом на 02.04.2015 року утворилась заборгованість в сумі 4918,39 грн., з якої 3428,53 грн заборгованість по кредиту, 580,00 грн. заборгованість за відсотками, 409,86 грн. пеня за порушення строку сплати кредиту, 500,00 грн. щомісячна комісія, що підтверджується розрахунком, який відповідачем не спростовано (а.с.7) . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

03.04.2015 р. ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат (а.с.3-5), мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного договору від 12.03.2013 р. відповідач отримав кредит у розмірі 40000 грн., строком повернення до 12.03.2017 р., з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 10.10.2014 р. має заборгованість, яка складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, 3% річних, інфляційних витрат та пені. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі в сумі 64216,89 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача не відомі, суд визнає причини його неявки неповажними. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши з позивачем кредитний договір від 12.03.2013 р. та отримавши кредит у розмірі 40000 грн., строком повернення до 12.03.2017 р., з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних (а.с.11-17), але свої зобов'язання не виконує. Станом на 12.03.2015 р. заборгованість за вказаним договором, відповідно до розрахунків заборгованості(а.с.6-10), складає 64216,89 грн.. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 642,17 грн. (а.с.2), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

03.04.2015 р. ПАТ «Укрсоцбанк» до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов зазначений позов (а.с. 3-5), в якому ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту №06/95/136 від 07.11.2006 р. в розмірі 18158,40 дол. США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсягу, посилаючись на те, що неналежне виконання відповідачем зобовязань призвело до виникнення заборгованості. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 88), в якому просить у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] у виступі в судовому засіданні 18.08.2016 р. та в письмових запереченнях на а.с. 80-81, 102-105, 129-132 просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на сплив позовної давності, на заяву сторони відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. Згідно п. 1.1 договору кредиту №06/95/136 від 07.11.2006 р. позивач надав відповідачу кредит в сумі 30000 дол. США зі сплатою 14 % річних та кінцевим терміном повернення заборгованості 06.11.2009 р. (а.с. 6-7). Із п. 7.3 цього договору слідує, що договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. Таким чином, у договорі передбачено різні поняття: строк виконання зобовязання та строк дії договору. Суд вважає, що строк (термін) виконання зобовязання встановлений п. 1.1 вищевказаного договору до 06.11.2009 р. Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення зобовязань можуть бути різні юридичні факти. Зобовязання можуть виникати із договорів, в тому числі, які виникають з кредитних правовідносин. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) - ч. 1 ст. 530 ЦК України. Позивач був вправі предявити свої вимоги, повязані з порушенням зобовязання, протягом строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, а саме до 06.11.2012 р. Позов був предявлений у 2015 р. Відповідач наполягає на застосуванні ч. 4 ст. 267 ЦК України, яка є підставою для відмови у позові за спливом строку позовної давності. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

03.04.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості (а.с.2), мотивуючи свої вимоги тим, що 15.08.2011 р. між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ КБ «Дельта») та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого останній відкрив відповідачеві картковий рахунок № 26252904970170 в національній валюті України гривні. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100000 грн., встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 7000 грн.. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 11.03.2015 р. не виконує належним чином зобовязання, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 15893,41 грн. Просили стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 15893,41 грн., яка складається з: тіло кредиту 7525,75 грн.; прострочене тіло кредиту 2765,25 грн.; заборгованість за відсотками 5602,41 грн.; заборгованість за комісіями 0,00 грн.. Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача в позові просить розглянути справу у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність. З письмової згоди представника позивача (а.с.2 на звороті) та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобовязань. Проте [PERSON], уклавши 15.08.2011 р. з позивачем договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки(а.с.3-4), зобовязання згідно даного договору не виконує, внаслідок чого за позичальником існує заборгованість у розмірі 15893,41 грн.. Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк», затвердженого рішенням загальних зборів учасників Банку 15.09.2009 р., Банк є правонаступником щодо всіх прав та обовязків ТОВ «Комерційний Банк «Дельта». Необхідно стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15893,41 грн. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки позивач, відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

03.04.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості (а.с.2), мотивуючи свої вимоги тим, що 31.10.2011 р. між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ КБ «Дельта») та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого останній відкрив відповідачеві картковий рахунок № 26253905274283 в національній валюті України гривні. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100000 грн., встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 5000 грн.. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 11.03.2015 р. не виконує належним чином зобовязання, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 7905 грн. Просили стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 7905 грн., яка складається з: тіло кредиту 25 грн.; прострочене тіло кредиту 3830 грн.; заборгованість за відсотками 4050 грн.; заборгованість за комісіями 0,00 грн.. Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача в позові просить розглянути справу у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність. З письмової згоди представника позивача (а.с.2 на звороті) та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобовязань. Проте [PERSON], уклавши 31.10.2011 р. з позивачем договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки(а.с.3-4), зобовязання згідно даного договору не виконує, внаслідок чого за позичальником існує заборгованість у розмірі 7905,00 грн.. Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк», затвердженого рішенням загальних зборів учасників Банку 15.09.2009 р., Банк є правонаступником щодо всіх прав та обовязків ТОВ «Комерційний Банк «Дельта». Необхідно стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 7905,00 грн. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки позивач, відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

03.04.2015р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 01.02.1986 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. З липня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягає та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та просила його задовольнити. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.02.1986р., від якого мають повнолітніх дітей. Шлюб у сторін перший. З липня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши відповідачку, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що після надання сторонам строку на примирення, позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved