Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

04.03.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем, який прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння майном спадкодавця. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] діти померлого, спадкове майно не прийняли. 02.03.2021 року позивач звернувся до Великоновосілківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку, проте отримав відмову, в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджували право власності та державну реєстрацію права власності на житловий будинок, а також в зв`язку з тим, що відповідно до поданих документів встановлено розбіжності у прізвищах спадкоємця та спадкодавця, а саме у державному акті на право приватної власності на землю від 16.02.1998 р., серія ДН №3425, площею 0,359 га, яка розташована в [ADDRESS] прізвище спадкодавця зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть зазначено « [PERSON] », та у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13.01.2021 р. прізвище спадкоємця зазначено - « [PERSON] ». Вказані розбіжності пов`язані з неправильним перекладом прізвища спадкодавця при видачі йому державного ату на земельну ділянку. На теперішній час внести зміни до державного акту не можливо, а наявність розбіжностей унеможливлює отримати свідоцтво про право власності на земельні ділянки. Зазначене змушує його звернутися до суду. Ухвалою суду від 15.03.2021 р. провадження по справі відкрито, справа призначена в підготовче судове засідання на 08.04.2021 р. Судом за клопотанням представника позивача витребувана засвідчена належним чином копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] , а також довідки про заведення спадкової справи та наявності заповітів/спадкових договорів. Ухвалою суду від 08.04.2021 р., справа призначена до судового розгляду по суті на 26.04.2021 р. В судовому засіданні 26.04.2021 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали. В судове засідання 07.05.2021 року позивач та його представник не з`явились, будучи належним чином оповіщеними про день та час розгляду справи. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Доповнив, що на спадкове майно не претендує. На день смерті батька був разом з ним зареєстрований, однак не проживав разом з ним, оскільки працював шахтарем у м.Макіївка і там постійно проживав. Суд, вислухавши позивача та його представника, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що за життя батько позивача [PERSON] у 1978 році побудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, однак, право власності не зареєстрував. Відповідно до відомостей Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленого станом на 18.01.2021 р. КП «Великоновосілківське РБТІ» на ім`я [PERSON] , в 1978 р. побудований житловий будинку (А-1) загальною площею 81,8 м2, з якої житлової - 30,3 м2 та допоміжної - 51,5 м2, тамбур (а-1) - у 1978 році, ганок (а-1) - у 1978 році, підвал (А/П) - у 1978 році, літня кухня-сарай (Б-1) - у 1969 році, тамбур (б-1) - у 1971 році, сарай (В-1) - у 1986, сарай (К-1) - у 1986 році, огорожа №1 - у 1978 році, ворота №2 - у 1978 році, огорожа №3 - у 2019 році, свердловина №4 - у 2018 році, свердловина №5 - у 2010 році (а.с. 25-30). Згідно Довідки щодо показників на житловий будинок [ADDRESS] від 18.01.2021 року, складеної КП «Великоновосілківське РБТІ», споруди: а-1 ганок, №1 огорожа, №2 ворота, №3 огорожа, №4 свердловина, №5 свердловина. Не підлягають прийняттю в експлуатацію: А-1 житловий будинок, а-1 тамбур, А/П підвал, Б-1 літня кухня-сарай, б-1 тамбур, В-1 сарай, К-1 сарай - побудовано до 05.08.1992 р.; а-1 ганок, №1 огорожа, №2 ворота, №3 огорожа, №4 свердловина, №5 свердловина - постанова КМУ №406 від 07.06.2017 року (а.с.31) Відповідно до інформаційної довідки з КП «Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації» №30 від 20.01.2021 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 92). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН № 3725 від 16.02.1998 року, який виданий на підставі рішення Костянтинопільської сільської Ради народних депутатів від 04.10.1996 р., [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд площею 0,250 га. та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,109 га., розташовані на території [ADDRESS] (а.с.14). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1408624562021 від 08.02.2021 року [PERSON] згідно державного акту від 16.02.1998 р. ДН 3725 належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1421282700:04:001:0251, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-19). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1408624592021 від 08.02.2021 року, [PERSON] згідно державного акту від 16.02.1998 р. ДН 3725 належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,1091 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1421282700:04:001:0252, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-24). Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Константинопільською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області 15.02.2001 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеного вище житлового будинку та земельних ділянок. Сторони по справі є синами померлого [PERSON] , що підтверджується наданими суду копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 8, 87,90), а одже спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із померлим батьком та фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, в тому числі державним актом на право власності на землю. Зазначена інформація відображена у довідці Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області № 02-28-02361 від 30.12.2020 р. (а.с. 57). Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р. (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив факт прийняття спадщини позивачем, який на момент смерті батька мешкав разом з ним. Крім того, пояснив, що [PERSON] проживав на той час у Курахово, а [PERSON] - у Макіївці. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі заяву про прийняття спадщини після смерті батька не подавали, в управління або володіння спадковим майном не вступали, а отже, спадщину після смерті батька не прийняли, що також підтверджується самими відповідачами. Згідно довідки виконкому Великоновосілківської селищної ради Великоновосілкіського району Донецької області №02-28-01264 від 04.03.2021 р., [PERSON] , [INFO] , на день смерті, яка настала [INFO] , відповідно до записів в погосподарських книгах на 2001 - 2005 р.р. був зареєстрований та значився головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Згідно довідки виконкому Великоновосілківської селищної ради Великоновосілкіського району Донецької області №02-28-02361 від 30.12.2020 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] , [INFO] , станом на 13.02.2001 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до записів в погосподарських книгах сільської ради на 2001 - 2005 р.р. мав склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с.57). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63152136 від 13.01.2021 року, державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. заведено спадкову справу на спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , номер у спадковому реєстрі 67051834, номер у нотаріуса 5/2021 (а.с.12). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо заповітів/спадкових договорів, зареєстровані від імені [PERSON] заповіти / спадкові договори відсутні (а.с. 67-68). Як вбачається з постанови державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності та державну реєстрацію права власності на житловий будинок, а також в зв`язку з тим, що надано державний акт на право приватної власності на землю від 16.02.1998 р., серія ДН №3425, площею 0,359 га, яка розташована в [ADDRESS] на ім`я « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть зазначено « [PERSON] », та у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13.01.2021 р. прізвище спадкоємця зазначено - « [PERSON] », встановлено розбіжності у прізвищах спадкоємця та спадкодавця, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.37). Як вбачається з наданої суду копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] , заведена за № 5/2021 від 13.01.2021 р. на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] (а.с.59-102). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] прізвище померлого вказано « [PERSON] », згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] російською « [PERSON] », згідно державного акту на право приватної власності на землю від 16.02.1998 р., серії ДН №3425 « [PERSON] ». Вказані розбіжності пов`язані неякісним перекладом прізвища спадкодавця при видачі йому державного акту на земельну ділянку. Помилка в прізвище спадкодавця у державному акті на земельну ділянку, унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч.1,2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Судом встановлено, що спадковий житловий будинок, розташований по [ADDRESS] був збудований в 1978 році, що підтверджується технічним паспортом виготовленим станом на 18.01.2021 р., тобто виникнення права власності незалежно від його державної реєстрації. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Отже, доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі і визнає за позивачем право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки, які входять до складу спадщини після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved