overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

03.12.2012 року позивач подала у суд вищевказаний позов в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 600\~гривен, щомісяця, до досягнення неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що у період знаходження з відповідачем у шлюбі, 08.05.2012 року у них народилася донька [PERSON]. Позивач перебуває з у відпустці по догляду за дитиною. Дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги в повному обсязі, відповідач вказав, що позов визнає частково та має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 200 гривен, оскільки офіційно він не працевлаштований, має хвору матір, якій надає матеріальну допомогу та добровільно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 05.11.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін 08.05.2012 року народилася донька [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини в графі «батько» вказаний «Курапов Андрій Олександрович». На час звернення до суду з позовом позивач знаходилася у відпустці по догляду за дитиною, вказана обставина сторонами не оспорюється. Відповідно ч.1 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст. 79 СК аліменти присуджуються від дня подання позовної заяви. Суд, враховуючи наведене, приймаючи до уваги майновий стан відповідача, який офіційно не працевлаштований, має на утриманні хвору матір, в добровільному порядку сплачує аліменти не утримання неповнолітньої дитини щомісячно в розмірі від 800 до 1000 гривен та приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дружини, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривен, щомісяця, починаючи з 03.12.2012 року до досягнення неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

03.12.2013 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, з 19.01.2006 р. по 11.12.2007 р. вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу, 10.07.2006 р. в них народилася дочка [PERSON], 10.07.2006 року. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов»язку утримувати свою дитину. Вона постійно змушена нагадувати йому про те, що дитина потребує матеріальної, коштів на харчування, одяг, тому вона змушена звернутись в суд. Просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позов, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася 10.07.2006 року, її батьками є сторони по справі. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, відсутність у платника на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, інших обставин, що мають істотне значення та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи 03.12.2013 р., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Із відповідача слід також стягнути в користь держави судовий збір в сумі 229,40 (двісті двадцять дев»ять гривень сорок копійок)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

03.12.2013 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини (а.с.2-4). Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем 29.09.2007 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини фактично припинили своє існування з 2009 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Син проживає з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить шлюб з відповідачем розірвати; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивачка, відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлялись у установленому порядку. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує; судові витрати з відповідача не стягувати; прізвище залишити «[PERSON]». Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 29.09.2007 року, актовий запис № 2123 (а.с.6), від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с.5). Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення у даній справі. Батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

03.12.2013 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.03.2010 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час донька мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки позивач [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.6. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

03.12.2013 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 20.11.2013 року рішенням Виконавчого комітетру Довгинцівської районної в місті ради винесено рішення про влаштування в прийомну сім`ю позивачів малолітньої [PERSON], [INFO] з комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», як дитину позбавлену батьківського піклування. Відповідач за вироком Дзержинського районного суду від 16.09.2009 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Батько дитини не відомий. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, обов'язків покладених на неї законом не виконує, тому позивачі просили суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.01.2014 року за заявою позивача [PERSON], позовні вимоги в частині його вимог залишені без розгляду. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечувала. ( а.с.14,21, 23 - заяви). Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Судом встановлено, що 20.11.2013 року рішенням Виконавчого комітетру Довгинцівської районної в місті ради винесено рішення про влаштування в прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] малолітньої [PERSON], [INFO] з комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», як дитину позбавлену батьківського піклування (а.с.4 копія рішення Довгинцівської районної в місті рада Виконавчого комітету). Відповідач [PERSON] за вироком Дзержинського районного суду від 16.09.2009 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі.( а.с.5 копія довідки). Діти проживають разом з позивачами. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України у разі засудження матері, батька до позбавлення волі, ця обставина не припиняє їхнього аліментного обов'язку, але може ускладнити можливість його добровільного чи примусового виконання. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, погодилась з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

03.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 7963,00грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що сторони знаходились в трудових відносинах. З 17 жовтня 2012 року позивача було прийнято на посаду начальника цеха №13 механозбірного, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно наказу №116к від 20.06.2013 року позивача було звільнено за згодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України. При звільненні позивача [PERSON] підприємство не виплатило йому заробітну плату в сумі 7963,00 грн. Згідно ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Відповідно до ст.115 заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. На підставі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Право позивача на своєчасну та належну оплату праці є важливою соціальною гарантією, встановленою Конституцією та чинним законодавством про працю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню. Також, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

03.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. У заяві він вказав, що має намір оформити належним чином спадкові права після смерті своєї матері [PERSON], але змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки втрачено оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міської ради у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно витягу державної реєстрації прав від 20.03.2013 року за №1437328, виданого Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві спільної часткової власності на ? частку. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2012р. видане Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності належить [PERSON] та [PERSON] по ? частці. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири [ADDRESS]. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Третьої державної нотаріальної контори від 25.11.2013 року, при зверненні до нотаріальної контори стосовно оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], не надав оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Судом встановлено, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], є її син [PERSON] Також встановлено, що позивач [PERSON], після смерті сестри [PERSON], своєчасно звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено в цьому. Після смерті [PERSON], померлої [INFO] Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №156/2013 від 26.03.2013р. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

03.12.2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.04.1997 року нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] В зв'язку з тим, що між ними відсутнє взаємопорозуміння, через несумісність характерів, різних поглядів на життя вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, просила шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.04.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Через несумісність характерів, втратили один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони припинили. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

03.12.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, до досягнення дитиною: дочкою - [PERSON], [INFO], трьох років, вказуючи, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання не бажає. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити із слідуючих обставин. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити у відповідності з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

03.12.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що 25.07.2008 року вступила в шлюб з відповідачем , який було зареєстровано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №77. З листопада 2004 року і до реєстрації шлюбу вона перебувала з відповідачем у фактичних сімейних стосунках. В період зареєстрованого шлюбу народився син [PERSON]. У травні 2009 року шлюбні відносини були припинені і фактично сім'я розпалась за причини відсутності взаєморозуміння, образ з боку відповідача та небажання утримувати сім'ю. Позивач зазначила, що з вересня 2010 року у неї інша сім'я і [INFO] вона народила сина [PERSON]. Відповідач відбуває покарання у виді позбавлення волі. Стосунки вони не підтримують, примирення неможливе. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову. Вона пояснила, що з 2009 року сімейні відносини з відповідачем припинено за причин відсутності взаємоповаги, розуміння. З вересня 2010 року по теперішній час вона перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, від якого має сина [PERSON], [INFO]. Наміру примиритись з відповідачем, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, не має. Спір про поділ майна відсутній. Позивачка після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON]» Відповідач, який відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки у виправній колонії, позов не визнав. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення позивачки, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.07.2008 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ( а.с.7) Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. ( а.с.8) Шлюбні відносини припинено у 2009 році, що не спростовується відповідачем. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за причин відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги. З 2010 року позивачка перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком від якого народила сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини і також не спростовується відповідачем. (а.с.9) Відповідач позбавлений волі на 4 роки. Протягом строку відбування покарання, позивачка не спілкувалась з ним і наміру примиритись не має. Таким чином, між сторонами тривалий час втрачені сімейні стосунки. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідач не навів аргументованих доводів на заперечення проти позову. За таких обставин, подальше збереження сім'ї [PERSON] є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Спору про поділ майна у сторін не має. Малолітній син сторін [PERSON], [INFO] залишається проживати з матір'ю. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved