Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

03.02.2021 року до Сколівського районного суду Львівської області надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, яку заявниця обґрунтовує тим, що спільне проживання її, її матері, [PERSON] , а також малолітньої дитини заявниці, з братом заявниці - [PERSON] стало неможливим, оскільки вони постійно зазнають домашнього насилля, а саме: постійна нецензурна лайка, погрози фізичною розправою, погрози вбивством, погрози пошкодженням майна та саме пошкодження майна. Кривдник систематично виганяє заявницю з дитиною та матір заявниці з дому, у зв`язку з чим вони змушені викликати поліцію. Просить застосувати щодо [PERSON] обмежувальний припис, а саме: Заборонити перебувати в місці спільного проживання, заборонити наближатись до заявниці на відстань 100 м, заборонити особисто чи через третіх осіб розшукувати та переслідувати її. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 05.02.2021 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 08.02.2021 року. В судове засідання заявник - [PERSON] - не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку з побоюваннями застосування до неї насильства заінтересованою особою. Заінтересована особа - [PERSON] - у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 3) 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства. Згідно зі ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. За приписами п.п. 3, 6-8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). [PERSON] звернулася з заявою про видачу обмежувального припису, яку обґрунтувала тим, що разом із своєю малолітньою дитиною та матір`ю проживає спільно з братом - [PERSON] . Протягом тривалого часу між ними існують суперечки та непорозуміння, спільне проживання стало неможливим, вони постійно зазнають домашнього насилля, а саме: постійна нецензурна лайка, погрози фізичною розправою, погрози вбивством, погрози пошкодженням майна та саме пошкодження майна. Кривдник систематично виганяє заявницю з дитиною та матір заявниці з дому, внаслідок чого вона зазнає постійного психологічного тиску. [PERSON] та її матір - [PERSON] неодноразово зверталися до органів поліції з заявами та повідомленнями про вчинення [PERSON] насильства відносно них, що підтверджується відповідями т.в.о. начальника Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області В Марочканича від 01.02.2021 року № 648/01/51-21 та № 654/01/51/21 та № 651/01/51-21. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви в повному обсязі, оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] та її малолітньої дочки та матері, а тому є необхідність видачі обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved