Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

04.12.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 04.03.2014 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, оскільки між сторонами виникають непорозуміння, відповідач ображає і принижує позивача, внаслідок чого погіршилось її самопочуття, відповідач не забезпечує матеріально сім`ю, з червня 2015 року сімейно-шлюбні відносини між ними припинено і сім`я фактично розпалась. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 04.03.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 105218, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області від 04.03.2014 року, про що складено актовий запис №6 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №220340, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області від 01.07.2014 року (а.с. 5). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved