Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

04.02.2021 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що сторони перебувають у шлюбі з 22.10.2006 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони є різними за характером людьми, протягом тривалого часу кожен з подружжя живе своїм життям, шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Ухвалою Ізяславського районного суду від 18.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, якою також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, про що так також до початку розгялу справи по суті подав письмову заяву. Судом роз`яснено відповідачу наслідки визнання позову. Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.10.2006 року Клубівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2006 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.05.2007 року. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, наміру відновлювати сімейні стосунки не мають, шлюбні відносини припинили. Зважаючи на визнання відповідачем позову, а також на те, що таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, позовні вимоги слід задовольнити, а шлюб між сторонами розірвати. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, відповідно до положень ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову, про що він заявив до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50% слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved