Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

02 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 лютого 2014 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 4. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось. У них різні погляди на подружнє життя, відсутнє взаєморозуміння. Спілкування з відповідачем за останній період часу зводиться тільки до взаємних образ та претензій один до одного. З травня 2017 року вони з відповідачем разом не проживають. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач 29 жовтня 2019 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає, термін на примирення з позивачем просить не надавати. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 01 лютого 2014 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 лютого 2014 року (а.с 4). Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 12 серпня 2014 року (а.с. 9). Подружнє життя сторін не склалося. Представник позивача стверджує, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позов визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу, що стверджується її письмовою заявою від 29 жовтня 2019 року (а.с.25). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю у підготовчому судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем у підготовчому провадженні - до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved