Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

02 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (надалі - ПАТ КБ) «Надра» звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості у розмірі 90 683 грн 99 коп. та судових витрат у розмірі 906 грн 83 коп. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 24 жовтня 2007 року ПАТ КБ «Надра» (правонаступник відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра») та [PERSON] уклали кредитний договір №150/ЕМК/Ц/2007-980 (надалі - Договір), за умовами якого ПАТ КБ «Надра» надав кредит у сумі 30 000 грн 00 коп., а [PERSON] зобов'язалася повернути у повному обсязі кредит у строк до 23 жовтня 2009 року зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 30 відсотків річних. В забезпечення кредитного договору 24 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки. Крім того, 24 жовтня 2007 року договір поруки був укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] Внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору, у неї утворилася заборгованість перед банком на загальну суму 90 683 грн 99 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра», з одного боку, та [PERSON] з другого боку, був укладений кредитний договір №150/ЕМК/Ц/2007-980 за умовами якого [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 30 000 грн строком до 23 жовтня 2009 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 30 відсотків річних, що обчислюється з 360 днів у році. (пункти 1.1, 1.3 Договору). З пунктів 8.1 - 8.3 Договору слідує, що за порушення строків повернення кредиту та строків сплати відсотків за його користування, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової НБУ ставки від суми заборгованості за кожен день прострочення. Окрім того за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25 відсотків від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. 24 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений Договір поруки, відповідно до якого відповідач [PERSON], як поручитель, зобов'язався перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань за Кредитним Договором №150/ЕМК/Ц/2007-980 від 24 жовтня 2007 року в повному обсязі. Згідно з п. 2.1 Договору Поруки, відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Договір поруки, відповідно до п. 4.1, набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання всіх зобов'язань Боржника за Основним договором. 24 жовтня 2007 року аналогічний договір поруки був укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] Відповідачка [PERSON] не виконувала своїх зобов'язань зі сплати обов'язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Її заборгованість за Договором станом на 18 серпня 2014 року склала 90 683 грн 99 коп., а саме: тіло кредиту в сумі 25 338 грн 01 коп.; заборгованості з відсотків в сумі 39 787 грн 67 коп.; пеня в розмірі 9 498 грн 37 коп.; 16 059 грн 94 коп. - штраф. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 10-12). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка порушила умови договору та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань. Разом із тим, як вбачається з кредитного договору, підставою нарахування банком пені є порушення позичальником строків платежів (п.8.1, 8.2). Така ж підстава зазначена для нарахування штрафу за договором (п. 8.3). За змістом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, пеня та штраф є різновидами неустойки як виду цивільно-правової відповідальності, а не окремими видами юридичної відповідальності, і тому не можуть бути застосовані одночасно. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 16 059 грн 94 коп. за порушення строків платежів задоволенню не підлягають. Вирішуючи позов в частині вимог до поручителів, суд виходить з такого. В судовому засіданні встановлено, що договорами поруки, укладеними між ВАТ КБ «Надра» та відповідачами [PERSON], [PERSON], не визначено дату припинення вказаних договорів. Сторони домовились, що договори діють до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. Зазначений висновок, зроблений Верховним Судом України, викладений в постанові судової палати у цивільних справах від 17 вересня 2014 року у справі №6-125цс14 та, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковим для всіх судів України. Як вбачається з матеріалів справи, попередження-вимогу про повернення кредиту було направлено відповідачам 15 серпня 2013 року (а.с. 11), тоді як строк повернення кредиту визначений 23 жовтня 2009 року (п. 1.3 Кредитного договору). Вказане свідчить, що позивачем порушено встановлений законом строк пред'явлення вимог до відповідачів-поручителів, що свідчить про припинення договорів поруки та безпідставність позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 906 грн 83 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто в розмірі 746 грн 24 коп.. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial