overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

04.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 18.02.2003. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач до суду не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила розглянути справу без її особистої участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2003 року (а.с.13). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

04.11.2014 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що сімейне життя між сторонами не склалося та неможливість відновлення шлюбних стосунків . Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила слухати справу без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.10.1976 року. На час розгляду справи неповнолітніх дітей на утрманні не мають . Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів та взаємне непорозуміння. З 1996 року, як зазначено у позовній заяві , шлюбні стосунки між сторонами припинено . Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

04.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину і встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 50 грн. щомісяця. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 27.06.2012 року в справі № 2002/1148/12 з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 10.05.2012 року до повноліття дитини. На той час відповідач працював, а зараз він не працює і кошти на утримання дитини не сплачує. В зв'язку з цим позивач прохає винести рішення про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину і стягувати з відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісяця Позивач подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги і прохає розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач надіслав до суду телефонограму про визнання позову і прохає розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 27.06.2012 року в справі № 2002/1148/12 з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 08.08.2012 року до повноліття дитини. Позивач в позовній заяві вказала, що відповідач ніде не працює, аліменти не сплачує. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 50 грн. щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

04.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що сімейне життя між сторонами не склалося через несумісність характерів та різні погляди на шлюб та сім»ю . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві , зазначила про те , що з вересня 2014 р. подружжя проживає окремо . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав , проти розлучення не заперечував . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2014 року, від шлюбу дітей не мають. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

04.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини вказуючи, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2007 року, шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпроського районого управління юстиції Запорізької області під записом №21. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] До реєстрації шлюбу сторони проживали цивільним шлюбом десять років, але протягом останього року проживають окремо. Відповідач матеріально дитині не допомагає, хоча є здоровою, працездатною людиною, офіційно не працює, має дохід з продажу ранніх овочів. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на дитину - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 28.04.2007 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпровської РУЮ Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.04.2007 р. (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 27.09.2007 року (а.с. 3). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В силу приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України суд стягує і судові витрати. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

04.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 25 % частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до його повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2004 року, який був розірваний 28.05.2012 року та від цього шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. Син сторін залишився проживати з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Представник - адвокат [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити, справу слухати за його відсутністю та проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд визнає неявку відповідача неповажною і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2004 року, який був розірваний 28.05.2012 року та від цього шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO], не надає, тому суд задовільняє позов, тому що згідно діючого законодавства на утримання неповнолітньої дитини стягуються аліменти, при цьому сукупний розмір аліментів, що підлягає стягненню, не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму. Таким чином, суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 04 листопада 2014 року. Згідно з вимогами ст. 88 ч.3 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

04.11.2014 року позивач звернулася до суду та вимоги мотивує тим, що з 15.01.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя з відповідачем не склалося, втрачені взаємні почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть з 01.11.2012 року. Тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Сторони про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, втім до суду не з'явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач жодних заяв та клопотань суду не надала. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.01.2010 року сторони вступили в шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 9./а.с.4/ Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Спільне життя сторін не склалося, втрачені взаємні почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть з 01.11.2012 року. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними та врегульовані ст.ст. 110, 112, 180-183, 191 СК України. Відповідно до положень ст.ст. 110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, інтересам дитини, збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до положень ст.ст. 180-183, 191СК України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, в тому числі шляхом стягнення аліментів на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу з дня подачі позову до суду. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в заявленому позивачем розмірі з дня подачі позову до суду. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Відтак відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування судових витрат з заяви про розірвання шлюбу у розмірі 243 грн. 60 коп. та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір з заяви про стягнення аліментів у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

04.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 06.11.1999 року, між нею і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. За період шлюбу у них народилася донька: [PERSON], [INFO]. Зараз з відповідачем вони проживають окремо, спільного господарство не ведуть. На цей час відповідач [PERSON] повністю ігнорує свої обов'язки батька і не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання нашої доньки. Дитина перебуває на її утриманні. На неодноразові звернення за матеріальною допомогою до відповідача на утримання доньки, позивачка постійно отримує категоричну відмову і тому вона вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачці відомо, що відповідач, [PERSON] працює та має стабільний регулярний дохід, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З свідоцтва про одруження [NUMBER] від 06.11.1999 року, встановлено, що 06.11.1999 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у результаті чого остання змінила своє прізвище на «[PERSON]». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.04.2000 року, встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

04.11.2014 р. позивач звернулась в суд з позовом в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] укладеного на Первомайській філії Південної товарної біржі № 3493 від 23.10.1998 року. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що 23.10.1998 року вона придбала у [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] вищевказаний житловий будинок, про що уклали договір купівлі-продажу на Первомайській філії Південної товарної біржі № 3493 від 23.10.1998 року. Волна передала продавцю гроші, отримала ключі, документи та вселилась в будинок. Лише зараз їй стало відомо, що всі угоди відносно об'єкту нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню, а [PERSON] помер в 1999 році і тому вона позбавлена можливості нотаріального посвідчення договору, в зв'язку з чим звернулась до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, а надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, а позов підтримує і просить його задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, а надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, а позов визнає і проти його задоволення не заперечує, так як її батько [PERSON] від імені якого вона укладала договір купівлі-продажу спірного будинку, помер [INFO] року. Ленінська сільська рада Первомайського району Миколаївської області надала листа з проханням слухати справу у відсутність представника. Первомайська філія Південної товарної біржі надала листа з проханням слухати справу у відсутність представника, а рішення прийняти на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із договору купівлі-продажу нерухомого майна № 3493 від 23.10.1998 року зареєстрованого Первомайською філією Південної товарної біржі, видно що [PERSON], діюча від імені [PERSON], продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] і вказаний договір був зареєстрований в Первомайському МБТІ 06.11.1998 року за №134 ( а.с.8-9), а згідно висновку про вартість від 29.09.2014 року вартість вказаного будинку складає 14900 грн. ( а.с.12). Ст. 224 ч.1 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що по договору купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупця, а той зобов'язується прийняти майно та заплатити за нього певну грошову суму. Ст. 227 ч.1 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін являється громадянин. Ст. 47 ч.2 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачає, що якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, яка вимагає нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилась від нотаріального оформлення угоди, суд в праві за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Враховуючи вищевикладене суд знаходить, що відповідно до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

04.11.2014 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.11.2011 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Сімейне життя не склалося. На даний час фактично припинені подружні стосунки. Вважає, що шлюб розпався і просить його розірвати. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, пояснивши, що разом з відповідачем мешкали близько 10 років, останній зловживав алкогольними напоями, вів розгульний спосіб життя, внаслідок чого сім'я розпалася. Також пояснила, що категорично проти надання строку для примирення, оскільки вже тричі надавала відповідачу шанс на нормальне спільне життя, але все марно. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, якою просить надати строк на примирення із [PERSON] строком до трьох місяців. Протокольною ухвалою суду відмовлено в задоволенні даної заяви, так як позивачка повідомила, що з 01.11.2014 року проживає у м. Харкові окремо від відповідача та на відновлення шлюбних стосунків з відповідачем категорично не погоджується, а відповідач не довів суду доцільність надання строку для примирення сторін. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, дітей від шлюбу не мають, тому подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, і шлюб доцільно розірвати. Згідно ст. 110 ч. 1 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 частиною 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин суд вважає необхідним розірвати шлюб між подружжям. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved