Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

04.05.2016 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд визнати за нею право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований в м. Карлівка Полтавської області по пров. Степовий, 3, в порядку спадкування за законом після померлої 29.03.2011 року матері - [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що померлій за життя належав вказаний вище будинок. 06.12.2004 року [PERSON] складено заповіт на користь позивача, яка є її рідною донькою. Все належне їй майно [PERSON] заповіла позивачу. Після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса з метою прийняти у спадок вищевказаний будинок, проте їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на майно. При цьому позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, які належали померлій. Вирішити дане питання в позасудовому порядку не можливо. В судове засідання позивач не зявилася, при цьому надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності і зазначає, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву в якій просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника і зазначає, що проти позову не заперечує, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 2017 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В матеріалах справи міститься свідоцтво про смерть [PERSON], яка сталася 29.03.2011 року. (а.с. 5) Позивач є донькою померлої, що вбачається із записів у свідоцтві про шлюб №270398 та свідоцтві про народження №150226. (а.с. 6) Позивач є спадкоємицею за заповітом, згідно якого усе належне на день смерті майно та все на що [PERSON] матиме право, вона заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с. 7) Надані позивачем докази свідчать, що вона прийняла спадщину після померлої [PERSON] Так, до матеріалів справи долучено два свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, що успадковані позивачем після смерті [PERSON] (а.с. 8-9), а також постанову нотаріуса від 01.09.2014, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок по пров. Степовий, 3 в м. Карлівка, оскільки позивачем не було надано нотаріусу документ, що підтверджує право власності померлої на майно. В постанові не зазначено про наявність інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, що також не вбачається з раніше досліджених доказів. (а.с. 16) Позивач не заперечує у позові, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній, тому суд вважає обґрунтованою відмову нотаріуса. На підтвердження того, що будинок по пров. Степовий, 3 в м. Карлівка дійсно належав померлій [PERSON], позивач долучила до матеріалів справи технічний паспорт, виготовлений 23.11.2011 року, де власником такого будинку зазначена [PERSON] і вказано, що така є головою колгоспного двору. В техпаспорті відсутні відмітки про самочинне будівництво. (а.с. 10-12) В матеріалах справи також міститься довідка ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» у якій вказано, що за даними реєстрових книг за головою колгоспного двору [PERSON] проведена реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по пров. Степовий, 3 в м. Карлівка. (а.с. 13) Позивач також долучила акти відводу земельних ділянок за вказаною адресою, в одному з яких зазначено що земельну ділянку по пров. Степовий, 3 в м. Карлівка виділено [PERSON] (в іншому акті [PERSON], що не є прямим доказом). (а.с. 14-15) На підставі вищезазначеного, а також з урахуванням того, що відповідно до статей 120, 123 ЦК Української РСР, якими було врегульовано правовідносини щодо колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] їй дійсно належав будинок по пров. Степовий, 3 в м. Карлівка. Враховуючи що позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину померлої, то вона має право успадкувати і такий будинок. Оскільки позивач не може реалізувати своє право в позасудовому порядку, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований по пров. Степовий, 3 в м. Карлівка і складається з житлового будинку, який позначений в технічному паспорті А-1, житлової прибудови А1-1, сараю - Б, гаража - б, сараю б1, сараю Г, сараю Д, погреба вхідного З, літньої кухні Є, гаража Ж, літнього душу К, вбиральні Л, сараю Н, колодязя питного - №2, воріт огорожі - №3, хвіртки - №4, огорожі - №5, в порядку спадкування за законом після померлої 29.03.2011 року матері - [PERSON].

Outcome: approved