Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

04.01.2018 до суду звернувся представник ПАТ КБ ''Приватбанк'' Савіхіна А.М. з позовом до [PERSON], яким просила: - стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ ''Приватбанк'' заборгованість у розмірі 106214,11 грн. за кредитним договором № б/н від 10.03.2011, яка складається з наступного: 5453,56 грн. - заборгованість за кредитом; 100546,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 214,11 грн. - заборгованість за пенею та комісією та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, 10.03.2011 між ПАТ КБ ''ПриватБанк'' та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого, останній отримав кредит у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду з ''Умовами та правилами надання банківських послуг'', та ''Тарифами банку'', підписавши відповідну анкету-заяву, яка складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. ПАТ КБ ''ПриватБанк'' свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надавав кошти відповідачу в кредит в розмірі та на умовах, встановлених договором. У свою чергу відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та станом на 30.09.2017 має заборгованість у загальному розмірі 106214,11 грн., де 5453,56 грн. - заборгованість за кредитом; 100546,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 214,11 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Ухвалою суду від 17.04.2018 було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, виклик відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 03.05.2018 до суду надійшло заперечення на позов ПАТ КБ ''Приватбанк'' про стягнення заборгованості, поданий відповідачем у справі. У своєму запереченні відповідач не заперечував про підписання ним заяви № б/н від 10.03.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, вказав, що умови договору дотримувалися до травня 2013 року, так як його кредитна картка була викрадена, про, що він повідомляв керівництво банку та з цього питання звертався до Петриківського районного відділу міліції із заявою про викрадення такої картки. Вважає, що з моменту того, як звернувся до кредитора із заявою про викрадення картки та вимогою заблокувати рахунок, договірні зобов'язання між ним та банком були припинені. Крім того, на момент звернення до банку фактично уся сума, а саме 5900,00 грн. були на рахунку. Позовні вимоги з боку банку не визнає, оскільки позивач пропустив строк позовної давності передбачений законом, просив відмовити ПАТ КБ ''Приватбанк'' в задоволенні його позовних вимог до нього про стягнення заборгованості у повному обсязі. 22.05.2018 представник позивача Гаренко Н.В. засобами електронного зв'язку, надіслала відповідь на заперечення, в якій вказала, що [PERSON] підписав заяву № б/н від 10.03.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява, Умови надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зазначила, що про втрату картки, на що [PERSON] вказав у запереченні, банку не заявляв, грошові кошти знімалися за допомогою банкомату, та особа яка їх знімала, або ж сам відповідач мала в наявності платіжну картку і знала ПІН - код властивий даній картці. У зв'язку з відсутністю доказів звернення відповідача в банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких звернень про втрату картки, заперечення відповідача не можуть прийматися до уваги, оскільки являються необґрунтованими. Щодо строків позовної давності, то відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні, отже строк випущеної картки до останнього дня 07.2016 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 02.01.2018 - до спливу строку позовної давності. Так, як відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.2). Відповідач [PERSON] також не з'явився в призначене судове засідання, у своїх запереченнях на позов, просив справу слухати без його участі, оскільки проживає в іншій області та з'явитися до суду не зможе. Подане ним заперечення підтримав у повному обсязі, просив відмовити ПАТ КБ ''Приватбанк'' в позовних вимогах повністю (а.с.65-67). Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Як встановлено судом, у своїй позовній заяві позивач посилається на кредитний договір, що укладений між сторонами, однак оригіналу договору чи належно посвідченої копії до суду надано не було. В якості кредитного договору надано Анкету-заяву про приєднання до ''Умов і правил надання банківських послуг'' та ''Тарифів банку''. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч.1ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 10.03.2011, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов'язки. Разом з тим, факт укладення договору та отримання кредитних коштів Відповідачем не оспорюється. Водночас суд, при вирішенні спору по суті, враховує вимоги ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача наданий розрахунок заборгованості за договором № SAMDN52000088755614 від 23.05.2013, укладеного між банком та [PERSON], однак суд не може прийняти до уваги такий розрахунок на підтвердження наявної заборгованості за відповідачем за договором, що укладений між сторонами 10.03.2011, оскільки долучена представником позивача Анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка становить укладення кредитного договору між сторонами, містить інші відомості про дату укладення такого договору та його ідентифікацію (нумерацію) (а.с. 7-8). Аналогічні посилання представника позивача містяться в позовній заяві, де чітко вказано про те, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву № б/н від 10.03.2011, що складає між ним та банком договір. Позивачем не надано суду будь-яких належних доказів, що зазначені у розрахунку заборгованості платежі дійсно були здійснені саме відповідачем. Зокрема, як вбачається з виписки, надісланої представником позивача до відповіді на заперечення відповідача, яка включає відомості за період з 01.03.2011 по 22.05.2018, дата операцій за картковим рахунком [NUMBER] розпочинається з 24.05.2013, тобто всупереч даті відповідно до укладеного договору, а саме 10.03.2011. Також, відсутні дані, чи дійсно виписка достовірно стосується відповідача у справі, оскільки вона не містить ідентифікуючих боржника відомостей (дати народження, РНКОПП та інше) та зазначені інші карткові рахунки з № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 88-89). Надана банком довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки не містить даних номеру попереднього рахунку, лише зазначений змінений картрахунок № 5211537429277028 від 23.05.2013 із зазначенням договору № SAMDN52000088755614, який жодним чином не стосується укладеного між сторонами в 2011 році кредитного договору. Вказана довідка не є достатньою підставою для того, щоб вважати, що відповідачу відомо про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, яку він отримав 10.03.2011, так як останній в письмових поясненнях заперечував проти іншого укладеного кредитного договору в травні 2013 року. Умови договору дотримувалися лише до вказаного періоду (а.с. 9). Будь-яких інших доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем суду не надано. Щодо тверджень відповідача, зазначених в його запереченні на позов, що картка була викрадена, звернення до Петриківського районного відділу міліції із заявою про викрадення такої картки, у зв'язку з чим вважає, що договірні зобов'язання між ним та кредитором були припинені, суд відноситься критично, оскільки останнім не надано суду належних доказів на підтвердження такого факту. Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущення, суд вважає цей факт недоведеним. Враховуючи, що позовні вимоги позивача не можна вважати доведеними, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності не може бути взята до уваги судом та відповідно оцінка цим обставинам судом не надається. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що ненадання позивачем суду під час розгляду цивільної справи будь-яких доказів існування у відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.03.2011 на час звернення до суду з позовом та на час розгляду справи, позбавляють суд можливості вирішити питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог у звязку з їх недоведеністю позивачем. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А згідно ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим, позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю та недоведеністю. Інші доводи сторін висновків суду не спростовують. З урахуванням результату розгляду справи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed