Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

02.10.2018 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 жовтня 2006 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач з дитиною проживає в будинку своєї матері в смт.Овідіополь, а дитина протягом 12 років знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача. Відповідач проживає в [INFO], не цікавиться долею дитини та станом її здоровя. Дитина зростає без батьківської турботи та поза батьківською увагою. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.11.2012 року у цивільній справі № 1521/4682/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року до повноліття дитини та додаткові витрати на дитину в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 02.10.2012 року до повноліття дитини. На час звернення позивача до суду дитині виповнилось 16 років; В даний час вона є ученицею 11-«Г» класу Овідіопольського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів гімназія». У звязку з інфляцією та зростанням цін за період з 2012 року по теперішній час додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо) значно зросли, а тому додаткові витрати на дитину в розмірі 100 грн. щомісячно, стягнуті з батька згідно з рішенням суду від 12.11.2012 року, лише незначною мірою покривають фактичні додаткові витрати на дитину. Позивачем надано суду розрахунки понесених нею додаткових витрат на дитину, а також зазначено докази, що підтверджують вказані нею обставини. Посилаючись на вищезазначені обставини та норми ст.ст.141, 180, 185 Сімейного кодексу України (далі СК України), ст.8 Закону України від 26.04.2001р. №2402-III «Про охорону дитинства», ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20.11.1989р. (ратифікована Постановою ВР України від 27.02.1991р. №789-XII) (далі Конвенція про права дитини), позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину: - у розмірі 2\~685,93 грн. щомісячно - для оплати лікування, оздоровлення та навчання дитини, на час до досягнення дитиною повноліття, а саме, до 20.12.2019 року; - після фактичного понесення додаткових витрат в період з 01.01.2018 року по 01.08.2018 року, у розмірі 1\~966,33 грн. (на лікування) та 1\~403,35 грн. (на навчання). Крім того, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені останньою витрати на правничу допомогу адвоката. Позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулась до суду з клопотанням, відповідно до якого позов підтримала та просила розглядати справу у її відсутність на підставі наявних доказів у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду відзив, що містить заперечення проти позову, а також лист, відповідно до якого просить розглядати справу у його відсутність, з урахуванням наданого ним відзиву в задоволенні позову відмовити як надуманому та безпідставному. Ознайомившись з позовом, відзивами на позов, відповіддю на відзив, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Між сторонами виникли сімейні майнові відносини, що регулюються положеннями глави 15\~ СК України «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». Статтею 185 СК України визначено порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину та передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.17 І том). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 жовтня 2006 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.19 І том). Починаючи з 25.05.2010 року після розірвання шлюбу позивач з дитиною проживає в будинку своєї матері в смт.Овідіополь (а.с.16 звор., 20-22 І том), а дитина знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача. Відповідач проживає в [INFO] (а.с. 143 І том). Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 листопада 2012 року у цивільній справі № 1521/4682/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року до повноліття дитини та додаткові витрати на дитину в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 02.10.2012 року до повноліття дитини (а.с. 23, 23 звор. І том). Разом з тим, з моменту набрання законної сили рішенням суду від 12.11.2012 року у цивільній справі №1521/4682/12 про стягнення з [PERSON] на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 100 грн. минуло більше шести років. На час ухвалення судом цього рішення дитині виповнилось 17 років, вона є ученицею 11-«Г» класу Овідіопольського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів гімназія» (а.с. 19 а І том). Судом береться до уваги та обставина, що відповідно до ст.12 Закону України від 22.12.2011р. №4282-VI «Про державний бюджет України на 2012 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складав з 01.12.2012 року 1\~197 грн. Починаючи з 08.07.2017 року, з часу набуття чинності\~Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» мінімальний розмір аліментів на одну дитину збільшився з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (згідно з новою редакцією ч.2 ст.182 СК України). Статтею 7 Закону\~України від 23.11.2018р. № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум з 1 січня 2019 року з 01 січня 2019р. по 30 червня 2019р. для дітей віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць у розмірі 2\~027 грн. З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з аргументами позивача про те, що у звязку з інфляцією та зростанням цін за період з 2012 року до 2019 року додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), значно зросли. За вказаних обставин основний тягар щодо відшкодування додаткових витрат на дитину та її утримання фактично лягає на позивача, яка є матірю дитини. Разом з тим, розмір участі батька (відповідач у справі) у додаткових витратах на дитину є незначним, а додаткові витрати на дитину в розмірі 100 грн. щомісячно, стягнуті з батька згідно з рішенням суду від 12.11.2012 року, лише незначною мірою покривають фактичні додаткові витрати на дитину. Позивач вказує, що батько дитини не бажає в добровільному порядку брати участь у додаткових витратах на дитину, що багаторазово перевищують розмір присудженої судом суми 100 грн. на місяць, у звязку з чим позивач звернулась до суду з відповідним позовом до батька дитини про стягнення додаткових витрат на дитину. Зібраними у справі доказами підтверджується та обставина, що у 2008 році лікарями Овідіопольської центральної районної лікарні дитині було встановлено діагноз: «хронічний пієлонефрит, дисметаболічна нефропатія» (а.с.24-26 І том). Тому дитина потребує систематичного медикаментозного лікування, а також санаторно-курортного лікування в санаторіях нефрологічного профілю, що супроводжується необхідними витратами на медичне обстеження, придбання ліків та потребує коштів на придбання путівок в санаторії відповідного профілю. Крім того, доказами, дослідженими у судовому засіданні, підтверджується та обставина, що 02.09.2016 року лікарями Одеської обласної дитячої клінічної лікарні дитині був встановлений діагноз: «маляційна кіста правої потиличної частки, вегето-судинна дистонія, судинна недостатність в ВББ вертеброгенного ґенезу» (а.с.29-30, 34-35, 38-39, 44, 48-49 І том). Внаслідок цього, починаючи з вересня 2016 року по теперішній час дитина систематично проходить обстеження та лікування в Одеській обласній дитячій клінічній лікарні (а.с. 27-36, 38-40, 41звор., 42-44 І том). Згідно з призначенням лікарів Одеської обласної дитячої клінічної лікарні обстеження головного мозку дитини, стану судин та їх лікування\~ потрібно проводити двічі на рік (а.с.38 звор., 42 звор., 44 звор., 216 219 - І том). Діагностичні обстеження та заходи щодо лікування вказаних захворювань дитини потребують значних коштів. З вересня 2016 року по теперішній час дитині було проведено велику кількість платних медичних обстежень головного мозку (судин головного мозку). Крім того, лікарями було призначено велику кількість медичних препаратів, ліків, курсів вітамінотерапії, масажів тощо. За проведені діагностичні обстеження та лікування дитини позивачем одноособово, тобто без участі батька, було сплачено кошти у сумі 9\~831,75 гривень, що підтверджується розрахунками, наведеними в п.2.1.1 розділу ІІ позовної заяви в Таблиці 1, що містить розрахунок коштів, які були витрачені на обстеження та лікування дитини в період з 02.09.2016 року до 01.05.2018 року. Так, на лікування дитини у період з січня по липень 2018 року позивачем понесено додаткові витрати, фактична сума яких складає: - 1\~471,20 грн. - за медичні обстеження дитини; - 3\~861,45 грн. - за придбання медичних препаратів за призначенням лікарів, а усього на загальну суму\~ 5\~332,65 грн. Разом з тим, за період з січня по липень 2018 року відповідачем було відшкодовано на лікування дитини згідно з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.11.2012 року у цивільній справі № 1521/4682/12 додаткові витрати на дитину усього в розмірі 700грн., виходячи з розрахунку: \~ \~ \~ \~ 7 (міс.) * 100 (грн.) = 700 (грн.). Отже, стягнуті з батька згідно з рішенням суду від 12.11.2012 року додаткові витрати на дитину в розмірі 100 грн. щомісячно покривають лише незначну частину фактично понесених матірю додаткових витрат на дитину. Позивач вказує про те, що сума додаткових витрат на обстеження дитини та придбання для неї ліків, що підлягає стягненню з батька після їх фактичного понесення позивачем, складає: а) 5\~332,65 (грн.) : 2 = 2\~666,32 (грн.) - сума додаткових витрат за період з січня 2018 року по липень 2018 року\~ з розрахунку на кожного з двох батьків; б) 2\~666,32 (грн.)\~ 700 (грн.)\~ = 1\~966,33 (грн.) - сума додаткових витрат\~на медичне обстеження та придбання ліків, які підлягають стягненню з батька дитини після їх фактичного понесення матірю. Враховуючи те, що середня вартість разового обстеження дитини на рік, що фактично сплачена матірю дитини, складає 2\~040,40 грн., та беручи до уваги те, що лікарі рекомендують проводити такі обстеження двічі на рік, то щорічна вартість обстеження дитини складає 4\~080,80 грн., виходячи з розрахунку: 2\~040,40 (грн.) * 2 = 4\~080,80 (грн.). Середня\~ вартість обстеження дитини на місяць\~ складає 340,06 грн., виходячи з розрахунку: 4\~080,80 (грн.) : 12 (міс.) = 340,06 (грн.). Отже, середня\~ вартість обстеження дитини на місяць, яку повинен сплачувати кожен з батьків, складає 170,03 грн., виходячи з розрахунку: 340,06 (грн.) : 2 = 170,03 (грн.). Враховуючи те, що середня вартість медичних препаратів для одноразового лікування дитини складає 3\~916,02 грн., а комплексне лікування дитини лікарі рекомендують проводити двічі на рік, то щорічна вартість ліків для дитини складає 7\~832,04 грн., виходячи з розрахунку: 3\~916,02 (грн.) * 2 = 7\~832,04 (грн.). Звідси випливає, що середня вартість комплексного лікування дитини на місяць складає 652,67 грн., виходячи з розрахунку: 7\~832,04 (грн.) : 12 (міс.) = 652,67 (грн.). Цю суму повинні сплачувати обоє батьків. Отже, середня\~ вартість комплексного лікування дитини на місяць, яку повинен сплачувати кожен з батьків, складає 326,35 грн., виходячи з розрахунку: 652,67 (грн.) : 2 = 326,35 (грн.). Таким чином, вартість комплексного лікування у дитини маляційної кісти правої потиличної частки, вегето-судинної дистонії, судинної недостатності в ВББ вертеброгенного генезу (медичного обстеження та медичних препаратів) на місяць, яку повинен щомісячно сплачувати кожен з батьків, складає 496,38 грн., виходячи з розрахунку: 170,03 (грн.) + 326,35 (грн.) = 496,38 (грн.). Крім того, для покращення стану здоровя дочки лікарем було рекомендовано проведення курсу вітамінотерапії для дитини двічі на рік (весною та восени) (а.с. 38 звор., 39, 42 звор., 44 звор., 48 звор., 49 І том). Згідно наданого позивачем розрахунку, вартість курсу вітамінотерапії для дитини на місяць, яку повинен сплачувати кожен з батьків, складає 31,37 грн. (а.с. 5, 50-51 І том). Для покращення стану судин та загального стану здоровя дитини лікарями рекомендовано проведення курсу масажу - 1 раз в день протягом 10 днів (1 раз в квартал) (а.с.38-39, 42, 44, 48-49, 52-54 - І том). Отже, лікарями рекомендовано проведення дитині масажу кількістю 40 сеансів щороку, виходячи з розрахунку: 1 раз / день * 10 (днів) * 4 (квартали) = 40 (сеансів за рік). Оскільки вартість одного сеансу масажу в смт.Овідіополь становить 100 грн., то вартість річного курсу масажу становить 4\~000 грн., виходячи з розрахунку: 40 (сеансів) * 100 (грн.) = 4\~000 (грн.). Отже, вартість курсу масажу на кожен місяць складає 333 грн., виходячи з розрахунку: 4\~000 (грн.) : 12 (міс.) = 333 грн./міс. Таким чином, вартість курсу масажу для дитини на місяць, що підлягає сплаті кожним з батьків, складає 166,50 грн., виходячи з розрахунку: 333,00 (грн.) : 2 = 166,50 (грн.). У звязку з встановленим діагнозом «хронічний пієлонефрит, дисметаболічна нефропатія» дитина щорічно потребує санаторно-курортного лікування в санаторії нефрологічного профілю. Такий санаторій є в м.Трускавець, однак позивач не має достатніх коштів та фінансових можливостей, щоб придбати дитині путівку в санаторій, оскільки вартість лікування в зазначеному санаторії складає 500 грн. на день (а.с.56 І том). Термін лікування - 24 дні. Таким чином, мінімальна вартість путівки для лікування в зазначеному санаторії складає 12\~000 грн., виходячи з розрахунку: 500 (грн.) * 24 (дні) = 12\~000 (грн.). Загальна вартість поїздки з смт.Овідіополь до санаторію в м.Трускавець та вартість поїздки в зворотному напрямку складає усього 1\~172,00 грн. (а.с. 6, 57-59). Отже, вартість санаторно-курортного лікування дитини в зазначеному санаторії (м.Трускавець) разом з вартістю поїздки в санаторій складає усього 13\~172,00 грн., виходячи з розрахунку: 12\~000,00 (грн.) + 1\~172,00 (грн.) = 13\~172,00 (грн.). Середня вартість щомісячного санаторно-курортного лікування дитини складає 1\~097,66 грн., виходячи з розрахунку: 13\~172,00 (грн.) : 12 (міс.) = 1\~097,66 (грн.). Вартість курсу щомісячного санаторно-курортного лікування дитини, що підлягає сплаті кожним з батьків, складає 548,83 грн., виходячи з розрахунку: 1\~097,66 (грн.) : 2 = 548,83 (грн.). У судовому засіданні встановлено, що у 2017 році дитина брала участь в районному конкурсі захисті науково-дослідницьких робіт учнів членів Малої академії наук України (МАНУ) з історії України, де посіла перше місце. Крім того, дитина бере участь в учнівських олімпіадах, конкурсах з навчальних предметів, олімпіадах зі спеціальних дисциплін та конкурсах фахової майстерності, постійно бере участь в районних конкурсах художньої самодіяльності, а також в культурних заходах, що організовуються школою та районним будинком культури (а.с.60-62 І том), що потребує значних витрат. Усього за 2017 2018 р.р. за поїздки на конкурси, на придбання артистичного одягу та відповідних атрибутів позивач сплатила 5\~700 грн. Крім того, згідно виконаного позивачем розрахунку (а.с.6 - І том), щомісячна вартість витрат, повязаних з участю дитини в культурних заходах, що проводились школою та районним будинком культури протягом січня липня 2018 року, складає 385,70 грн., виходячи з розрахунку: 2\~700 (грн.) : 7 (міс.) = 385,70 грн. Виходячи з цього, вартість витрат, повязаних з участю дитини в культурних заходах школи та районного будинку культури, які повинен сплачувати кожен з батьків, складає 192,85 грн., виходячи з розрахунку: 385,70 (грн.) : 2 = 192,85 (грн.). Позивач вказує, що в усіх випадках фінансування поїздок, виготовлення (пошиття) костюмів та покриття усіх витрат, повязаних з поїздками та участю дитини в олімпіадах, конкурсах, культурних заходах школи та районного будинку культури, забезпечувались тільки матірю дитини, тобто без участі її батька. Відповідачем не надано доказів, що свідчили б про його участь у відповідних витратах, повязаних з духовним розвитком дитини, хоча ч.2 ст.150 СК України зобовязує обох батьків піклуватися про духовний та моральний розвиток дитини. Судом встановлено, що у червні 2018 року дитина закінчила 10 клас Овідіопольського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів гімназія» (а.с.7, 19а І том) та має бажання після закінчення 11 класу продовжити навчання у вищому навчальному закладі з метою отримання професії, що відповідає її здібностям, талантам та мрії. Позивач вказує про те, що для підготовки до вступу до вищого навчального закладу дитині потрібно проходити підготовчі курси по основним предметам (дисциплінам). Між тим, вартість одного уроку занять з математики коштує у середньому 150 грн. Для отримання успішних результатів під час зовнішнього незалежного оцінювання знань необхідно підготувати у середньому близько 50 уроків по кожній із профілюючих дисциплін. Отже, середня вартість підготовки дитини до вступу до вищого навчального закладу складає 30\~000 грн. за рік, виходячи з розрахунку: 4 (предмет.) * 50 (урок.) * 150 (грн.) = 30\~000 (грн.). Щомісячна вартість підготовки дитини до вступу до вищого навчального закладу складає 2\~500 грн., виходячи з розрахунку: 30\~000 (грн.) : 12 (міс.) = 2\~500 (грн.). Таким чином, вартість витрат, повязаних з підготовкою дитини до вступу до вищого навчального закладу, які повинен щомісячно відшкодувати кожен з батьків, складає 1\~250,00 грн., виходячи з розрахунку: 2\~500 (грн.) : 2 = 1\~250,00 (грн.). У судовому засіданні встановлено, що у червні 2018 року дитина брала участь в загально-університетському освітньому проекті «Літня школа 2018», який проводився Навчально-науковим інститутом неперервної освіти Київського Національного авіаційного університету, де загальна вартість навчання дитини складала 2\~806,70 грн. (а.с.7, 63-71 І том). З урахуванням вищенаведеного, позивач виконала розрахунок додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (хворобою дитини, її навчанням та розвитком здібностей), в яких батьки зобовязані брати участь (а.с.7-8 І том). Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, згідно з яким, виходячи з мінімальних потреб дитини, розмір додаткових витрат на дитину, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 1. Середня вартість медичного обстеження дитини на місяць: 170,03 грн. 2. Середня вартість медичних препаратів для дитини на місяць: 326,35 грн. 3. Середня вартість курсу вітамінотерапії для дитини на місяць: 31,37 грн. 4. Середня вартість курсу масажу для дитини на місяць: 166,50 грн. 5. Середня вартість санаторно-курортного лікування дитини на місяць: 548,83 грн. 6. Вартість витрат, повязаних з участю дитини в культурних заходах школи та районного будинку культури, щомісячно: 192,85 грн. 7. Вартість підготовчих курсів (50 уроків) з 4-х основних дисциплін загальноосвітньої школи для вступу до вищого навчального закладу, щомісячно: 1\~250,00 грн. Таким чином, суд вважає, що загальний розмір щомісячних додаткових витрат, які слід стягувати з батька дитини, складає 2\~685,93 грн., виходячи з розрахунку: 170,03 +326,35 + 31,37 + 166,50 + 548,83 + 192,85 + 1\~250,00 = 2\~685,93 (грн.). Крім того, як уже вказувалось вище, вартість витрат, повязаних з навчанням дитини в загально-університетському освітньому проекті «Літня школа 2018», який проводився Навчально-науковим інститутом неперервної освіти Київського Національного авіаційного університету, які підлягають стягненню з батька після їх фактичного понесення матірю дитини, складає 1\~403,35 грн. Суд вважає, що зазначений розмір додаткових витрат на дитину повністю обґрунтований розрахунком мінімальних щомісячних потреб дитини на медичне обстеження, амбулаторне лікування, санаторно-курортне лікування, участь в культурних заходах школи та районного будинку культури, заходах для підготовки дитини до вступу до вищого навчального закладу. Частиною четвертою ст.263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, при застосуванні статті 185 СК України до спірних правовідносин, що склалися між сторонами у даній справі, судом враховуються відповідні висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10.05.2018р. у справі №2-1161/2011, де зазначено, зокрема, наступне: «…Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно…». Враховуючи вимоги ч.2 ст.185 СК України та висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10.05.2018р. у справі №2-1161/2011, суд під час ухвалення рішення бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON] (а.с.154; 119-124, 128-134, 175, 177-188,203-208,238-247, 248-249 - І том; 30 33, 52-55; 9-11,16-27, 34-36,44-51- ІІ том ), наявність у нього іншої неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка перебуває на його утриманні (а.с.146, 147 - І том), інші обставини, що мають істотне значення. На думку суду, вищеперелічені обставини не можуть бути підставою для звільнення батька, який проживає окремо, від обов'язку брати участь у додаткових витратах на дитину - [PERSON], [INFO]. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що у даному спорі кожен з батьків повинен рівною мірою брати участь у додаткових витратах на дитину. Частиною четвертою ст.265 ЦПК України передбачено, що у мотивувальній частині рішення, ухваленого судом першої інстанції після закінчення розгляду справи по суті, зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову (пункт 3). Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (див. рішення від 19 квітня 1994р. у справі «[PERSON] де Харк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands), серія А, №288, ст.20, п.61). Ступінь, в якому цей обов'язок вказувати причини застосовується, може варіюватися в залежності від характеру рішення. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), §58, рішення від 10 лютого 2010р., №4909/04) (див. також: рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994р., серія A, №303-A, заява №\~18390/91, п.29). Так, оцінюючи численні аргументи, наведені учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також щодо наявності чи відсутності обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що значна їх частина не стосується предмета спору. У звязку з цим такі аргументи сторін та відповідні обставини, на які посилаються сторони, не беруться судом до уваги під час ухвалення рішення. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною четвертою ст.265 ЦПК України передбачено, що у мотивувальній частині ухваленого судом рішення зазначаються докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення (пункт 2). Оскільки ряд обставин, на які посилаються сторони, не беруться судом до уваги, то з урахуванням вищенаведеного, під час ухвалення рішення суд відхиляє й відповідні докази, що не містять інформацію щодо предмета доказування. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного. Так, частиною першою та третьою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1). За змістом ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачем [PERSON] подано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом [PERSON], необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено частиною третьою ст.137 ЦПК України. Зокрема, суду надано: - остаточний розрахунок від 21.01.2019 року суми судових витрат, які понесено позивачем [PERSON] у звязку із розглядом даної справи (а.с.2 ІІ том); - квитанція сер. УНК № 052441 від 21.01.2019 року, видана адвокатом [PERSON], згідно з якою вартість наданих адвокатом послуг складає усього 22\~917,50 грн. (а.с.4, ІІ том). Так, оскільки позов [PERSON] судом задоволено, то судові витрати, а саме, витрати на професійну правничу допомогу суд покладає на відповідача [PERSON]

Outcome: approved