Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

03 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 18 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 5021, за вимогою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з нього 433927 грн. 13 коп. Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: подані відповідачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, а також, що відповідачем не було належним чином повідомлено його про наявність заборгованості, просив про задоволення позову. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач та треті особи правом надати відзив або пояснення на позовну заяву у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористались. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110070 від 04 вересня 2007 року в розмірі 433927 грн. 13 коп. за період з 04 вересня 2007 року по 01 вересня 2015 року, з якої залишок заборгованості за кредитом становить 54058 грн. 73 коп., сума заборгованості за відсотками - 99371 грн. 91 коп., комісія - 16238 грн. 88 коп., пеня - 262557 грн. 61 коп. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто з позивача 1700 грн. (а.с. 6). У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з п. 2 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року (справа № 6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Та обставина, що відповідачем не надано жодного доказу направлення позивачеві письмової вимоги про сплату заборгованості, вказує на існування спору щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобов`язання, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки її розмір не був погоджений з позивачем, а тому при вчиненні виконавчого напису від 18 вересня 2015 року у приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором, і відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн. за подання позовної заяви, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved