Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

02.12.2020 до суду звернулася позивачка з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] , в якому зареєстрований, але з 2018 року не проживає її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування будинком, просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком із побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 03.12.2020 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що її колишній чоловік ще у листопаді 2017 року виїхав до Російської Федерації на постійне мешкання. Там він отримав дозвіл на проживання, працює, створив нову сімю і не має наміру повертатись до України. В будинку відсутні будь-які речі відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори від 25.12.2002 (а.с. 12). Згідно з довідкою квартального уповноваженого виконавчого комітету Охтирської міської ради від 22.11.2020 року, виданою [PERSON] , [INFO] вона дійсно зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , який за даною адресою не проживає з 2018 року (а.с. 11). Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 14.08.2019 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.\~41\~Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~316\~Цивільного кодексу\~України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення. Відповідно до вимог ст.\~391\~Цивільного кодексу\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32\~ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у спірне домоволодіння в якості члена сім`ї і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406\~ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні (постанова Верховного Суду від 28 серпня 2019 року по справі № 347/217/17-ц). Оскільки відповідач, колишній чоловік позивача, зареєстрований у спірному приміщенні як член сім`ї позивача, понад рік не проживає в зазначеному будинку без поважних причин, наявні підстави для задоволення вимог позивачки та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до положень ст. 405 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved