Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

03 червня 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк», Товариство, банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просило стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 35350,61 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.05.2015року еквівалентно 731695грн.48коп., та заборгованість з пені у розмірі 10215грн.61коп. В обґрунтування вимог ПАТ «УкрСиббанк» зазначило, що 26.06.2008року між банком та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту № 11365613000 зі строком дії до 26.06.2029року, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у сумі 35900дол.США, зобовязався повернути його позивачу шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів, процентів за користування кредиту, а також виконати інші договірні зобовязання у повному обсязі. Товариство також зазначило, що 26.06.2008року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №214153, за умовами якого [PERSON] зобовязалася відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] припинив повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 35350,61доларів США, позивач вважав, що є підстави для її стягнення солідарно з боржника та поручителя у зазначеному розмірі разом з передбаченими договором штрафними санкціями. В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Подав суду клопотання, в якому просив розглянути справу без участі представника банка, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився. Про причини неявки суд не повідомив, письмові заперечення проти позову не надіслав. Відповідач [PERSON], належним чином сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася, письмові заперечення проти позову не надіслала. 08.07.2015року надіслала заяву про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю знайти представника для захисту своїх прав, 28.07.2015року у звязку із неможливістю взяти участь у справі через зайнятість в іншій справі (а.с.а.с.80,95). З урахуванням встановленого ст.157 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України розумного строку розгляду справ, який не може перевищувати двох місяців з дня відкриття провадження у справі, беручи до уваги те, що розгляд справи за заявою [PERSON] вже відкладався, у відповідача було достатньо часу для залучення представника та підготовки заперечень проти позову, при цьому доказів на підтвердження його залучення [PERSON] не надано, суд визнає неповажною повторну неявку відповідача [PERSON] та здійснює розгляд справи за наявними доказами. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 26 червня 2008року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після внесення змін до статуту банку ПАТ «УкрСиббанк»), та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11365613000, за умовами якого банк зобовязався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 35900 доларів США, а відповідач повернути наданий кредит в повному обсязі шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів у розмірі 435доларів США, але у будь-якому випадку не пізніше 26 червня 2029 року (а.с.а.с.24-32). Відповідно до п.1.3.1 цього Договору за користування кредитними коштами протягом перших тридцяти календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,5%. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов, викладених у п.10.2 Договору. У випадку, якщо банк не повідомить [PERSON] про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Крім того, пунктом 8.1 цього Договору встановлена відповідальність за порушення його умов. Так, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит відповідач [PERSON] має сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, нарахованої за кожен день простроченого платежу, починаючи з 32 календарного дня (п.1.3 Договору), а також згідно з п.8.5 Договору має сплатити банку штраф (неустойку) у сумі 500грн. за порушення своїх зобовязань, встановлених договірними умовами. За змістом п.п.4.1-4.6 договору [PERSON] відповідає перед банком по зобовязаннях, що виникають з кредитного договору, та у разі порушення позичальником положень договору, банк набуває право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів. З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 18.05.2015року [PERSON] у звязку із припиненням погашення кредиту допущено заборгованість за договором в загальному розмірі 35350,61 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 731695грн.48коп., з яких: 32463,85 доларів США - заборгованість за кредитом, 2886,76доларів США заборгованість за відсотками, що призвело до нарахування банком пені на загальну суму 10215грн.61коп., з яких 2542грн.37коп. за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 18.05.2014 року по 18.05.2015року та 7673грн.24коп. за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27.09.2014року по 18.05.2015року (а.с.а.с.47-60). В судовому засіданні також встановлено, що 26 червня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №21453, за умовами якого [PERSON] зобовязалася відповідати перед Товариством за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань за згаданим кредитним договором, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за користування кредитними коштами, за сплату штрафних санкцій. Згідно з п.1.4 договору поруки відповідальність поручителя та боржника є солідарною. З матеріалів справи також вбачається, що банком в порядку позасудового врегулювання спору 20 березня 2015 року надіслано на адреси [PERSON], [PERSON] вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, списками згрупованих рекомендованих відправлень та фіскальним чеком (а.с.а.с.34-46). Вирішуючи спір, що виник між сторонами із зобовязальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. За змістом ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] допустив виникнення заборгованості, та, відповідно, порушив зобовязання за договором, забезпеченим порукою [PERSON], беручи до уваги те, що договором поруки встановлена солідарна відповідальність відповідачів перед банком, суд вважає, що у ПАТ «УкрСиббанк» виникло право вимагати солідарного задоволення [PERSON] та [PERSON] своєї вимоги про повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, на думку суду, позовні вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654 грн. (а.с.1). За таких обставин, сплачений ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь Товариства у розмірі 1827 грн. з кожного. З огляду на викладене,

Outcome: approved