Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

02 вересня 2015 року публічне акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний банк (далі ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк) звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 березня 2012 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № BL_КГ100098327, відповідно до якого ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк надало останньому кредит у сумі 8000 грн. 00 коп. строком до 06 березня 2015 року із відсотковою ставкою за користування ним, яка складає 0,01% річних, а останній був зобов'язаний повертати банку суму кредиту та сплачувати комісію за управління кредитом відповідно до встановленого графіку. Відповідно до умов цього договору, при порушенні строків повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі 0,5 % від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконанні на день прострочення виконання, а також штраф в розмірі 25 % від суми кредиту. Відповідач не виконує своїх зобовязань зі сплати обовязкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати комісії. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 21 серпня 2015 року складає 18763 грн. 42 коп. з яких: 3095 грн. 47 коп. - сума заборгованості за кредитом, 00 грн. 16 коп. - заборгованість за відсотками, 3382 грн. 82 коп. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом, 12284 грн. 97 коп. - штрафні санкції. Представник позивача в судове засідання не з'явилися, надав заяву, в якій зазначає, що повністю підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечує факт отримання ним в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» кредиту в сумі 8000 грн. за кредитним договором від 06 березня 2012 року, строком на три роки. Пояснив, що зобовязання за договором виконував належним чином, сплачуючи належні платежі до лютого 2014 року. Отримані за кредитом грошові кошти витратив на лікування дружини, яка тяжко хворіє та не має доходів. Крім того, у березні 2014 року його син був мобілізований до Збройних Сил України, а після демобілізації залишився без роботи. У звязку з тяжким матеріальним станом, з березня 2014 року він припинив вносити платежі для погашення кредиту. Наприкінці 2014 року та на початку 2015 року приїздив до відділень ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в м.Миколаєві з метою зясувати розмір заборгованості за кредитом для її погашення, однак відділення вже не працювали і ніяких повідомлень або попереджень про сплату заборгованості йому не надходило. Визнає позов в частині вимог про погашення заборгованості за кредитом у розмірі 3095 грн. 47 коп., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 00 грн. 16 коп. та заборгованості по сплаті комісії за управління кредитом у розмірі 3382 грн. 82 коп. Суму нарахованих штрафних санкцій вважає завищеною та просить суд зменшити її до 50% від розміру заборгованості по кредиту, тобто до 1500 грн. При цьому, зазначив, що передбачена договором пеня у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин та принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. 06 березня 2012 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № ВL_КГ100098327, відповідно до якого ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк надало останньому кредит у сумі 8000 грн. 00 коп. із відсотковою ставкою за користування кредитом, яка складає 0,01% річних строком до 06 березня 2015 року, а останній був зобов'язаний повертати банку суму кредиту та сплачувати комісію, шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 462 грн., відповідно до встановленого графіку. Відповідно до п. 4 спеціальної частини вказаного кредитного договору, позичальник сплачує банку комісію за управління кредитом у розмірі 3 % від суми кредиту. Крім того, п. 4.2 кредитного договору встановлено, що у разі невиконання позичальником обовязків щодо будь-яких боргових зобовязань за договором, банк має право вимагати додаткової сплати штрафу у розмірі 25 % від суми позики. Також, п. 4.3 вказаного договору та п. 9 спеціальної частини кредитного договору передбачено, що при порушенні строків повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі 0,5 % від суми невиконаних боргових зобовязань строк виконання яких настав і які не були виконанні на день прострочення виконання. Починаючи з лютого 2014 року, [PERSON] не виконує своїх зобовязань зі сплати обовязкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за його користування. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 21 серпня 2015 року складає 18763 грн. 42 коп. з яких: 3095 грн. 47 коп. - сума заборгованості за кредитом, 00 грн. 16 коп. - заборгованість за відсотками, 3382 грн. 82 коп. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом, 12284 грн. 97 коп. - штрафні санкції. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченям), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Таким чином, [PERSON] порушив умови договору, не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань перед позивачем, а тому позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за кредитом у розмірі 3095 грн. 47 коп., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 00 грн. 16 коп. та заборгованості по сплаті комісії за управління кредитом у розмірі 3382 грн. 82 коп. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, визначений позивачем розмір штрафних санкцій суд вважає можливим зменшити, виходячи з наступного. Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.\~\~ Крім того, вимога про сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509\~та ч.ч. 1, 2 ст.\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3\~ст. 551 ЦК України. Враховуючи, що розмір нарахованих банком на підставі умов кредитного договору штрафних санкцій значно перевищує розмір несплаченої заборгованості за кредитом, процентами за його користування та комісією, та, враховуючи положення ч. 3\~ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій до 3000 грн. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial