Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

03.09.2020 позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2016 року, від якого в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Зазначає, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Також зазначає, що з ініціативи відповідача виникають сварки, свідком яких стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан. Як стверджує позивач, відповідач, будучи в нетверезому стані, стає досить агресивним та допускає фізичні образи, що виражається в рукоприкладстві. Зокрема, стверджує, що відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на початку лютого 2020 заподіяв їй тілесні ушкодження, після чого на наступний день зібрав свої особисті речі і переїхав проживати до своїх батьків. Зазначає, що намагалась налагодити стосунки, але 17 серпня 2020 року сталась чергова сварка, під час якої відповідач словами та фізично її ображав, розбив мобільний телефон. Стверджує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично призупинились з лютого 2020 року та спільне господарство не ведуть, між ними відсутні порозуміння та повага, шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також інтересам їх дитини. Посилаючись на вимоги Сімейного кодексу України просить визначити місце проживання доньки з нею. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. У судове засідання сторони не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, відповідно до яких позивач позов підтримала в повному обсязі та наполягає на його задоволення, відповідач повністю визнає заявлені позовні вимоги Представник третьої особи органу опіки та піклування -Служба у справах дітей Бориспільської міської ради Київської області,повідомлений, в підготовче засідання не з`явився. Його неявка не перешкоджає ухваленню рішення в порядку ст.200 ЦПК України Дослідивши подані письмові заяви сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 15 червня 2016 року у Дарницькому районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №919, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим повторно 05 травня 2017 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 02 жовтня 2018 року (а.с.8). Сторони подружніх стосунків не підтримують, позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав, а отже їх примирення слід визнати неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також встановлено, що малолітня донька сторін проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 19.08.2020 (а.с.9), та відповідачем не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом ч.ч.1,2 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров`ю дитини. Відповідач визнав позовні вимоги, а отже сторони дійшли згоди щодо місця проживання їхньої малолітньої дитини. Дані про те, що наявні підстави, передбачені ч.2 ст.161 Сімейного кодексу України, за яких позивачу не може бути передана дитина, у суду відсутні. Враховуючи вік та інтереси дитини, які проживають разом із матір`ю, знаходяться на її утриманні та вихованні, суд вважає за можливе встановити місце проживання малолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації або проживання. Згідно ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що дорівнює 840 гривень 80 копійок (а.с.1,26). На підставі викладеного,

Outcome: approved