Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

03.03.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. За час перебування у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] . На даний час син навчається в коледжі. Позивач не в змозі забезпечити сина всім необхідним. Відповідач добровільно надавати кошти відмовляється, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача на утримання сина, до досягнення ним 23 річного віку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В ході розгляду справи відповідач надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку посилаючись на те, що він є інвалідом третьої групи. Крім того, на його утриманні перебувають його дружина [PERSON] , яка тимчасово не працює, неповнолітня дочка [PERSON] та неповнолітня донька дружини від попереднього шлюбу [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій просила розглянути справу в її відсутність. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував щодо сплати аліментів в розмірі ј частини його заробітку (доходу) але до закінчення навчання. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив справу розглянути в його відсутність. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що 23 грудня 2000 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Борівською селищною радою Фастівського району Київської області, актовий запис № 48. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 20.04.2017 року Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з довідки № 1203 від 17.12.2019 року, виданої Відділом кадрів Київського коледжу зв`язку, [PERSON] дійсно є студентом 3 курсу денного відділення коледжу на бюджетній основі за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста за освітнім ступенем бакалавра. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися. Згідно роз`яснень, наведених в п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стаття 182, 200 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів щомісяця у розмірі ј частини всіх доходів відповідача, позивач зазначила, що він на рівні із матір`ю зобов`язаний матеріально забезпечити дитину, яка потребує саме такого розміру допомоги. Враховуючи те, що відповідач позов визнав та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання сина на період навчання, щомісяця, в розмірі ј частини від його заробітку (доходу). Разом з тим, період навчання дитини запланований до 30 червня 2020 року, тобто ще до досягнення ним 23 років, а тому, враховуючи вимоги ст.199 СК України, аліменти мають бути стягнуті саме до цієї дати. Також, відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на те, що позов позивачем було подано 03.03.2020 року то і аліменти стягуються з дати подачі. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 840,80 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial