Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

04 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на її, [PERSON] , користь з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Теліжинці Тетіївського району Київської області, Україна, місце проживання: [ADDRESS] ; працюючого на посаді інженера 1 - ї категорії ЦПРВ Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», - аліменти у розмірі 1/2 частини його доходів щомісяця на утримання спільних дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтувались тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 29 серпня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області Україна, актовий запис № 128. Від шлюбу у сторін народилися діти: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. На даний час позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і в подальшому відповідач бажає проживати окремо від них. Діти залишаються з нею і вона хоче гарантовано отримувати на них аліменти, як то передбачено чинним законодавством України. Молодший син [PERSON] відвідує реабілітаційний центр «Благодар» в м. Славутич. Він є дитиною - інвалідом і за станом здоров`я потребує стороннього догляду, який позивач йому і надає, внаслідок чого вона на даний час не працює. Враховуючи вищенаведені обставини, доходи позивача на даний час складаються з державної допомоги, яку вона отримує на дитину у розмірі біля 3 600 гривень. В той же час, витрати на утримання дітей є значними, адже для того щоб забезпечити їх лише самим необхідним, а це - харчування, одяг, взуття та засоби особистої гігієни, в середньому щомісячно витрачається більш як 5 000 - 6 000 гривень. Крім того, так як син [PERSON] за станом здоров`я ( діагнози - ДЦП, затримка розумового розвитку) потребує медичної допомоги, то на його лікування вона змушена додатково витрачати грошові кошти. Так, лише один реабілітаційно-лікувальний курс в Київському центрі стимуляції мозку та інших спеціалізованих медичних закладах, який він проходить раз в квартал, сягає 10 000 гривень і більше. Відповідно, все це ставить їх родину в досить скрутне матеріальне становище. Відповідач працює в ДСП «Чорнобилська АЕС» і його заробітна плата складає не менше 15 тисяч гривень в місяць. Інших дітей та утриманців у відповідача немає і ніяких стягнень за виконавчими документами на даний час з нього не проводиться. Враховуючи вищевикладені обставини, її з дітьми і відповідача матеріальне становище, та стан здоров`я їх меншого сина, позивач вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини його доходів щомісяця. Даний розмір обговорювався з відповідачем і заперечень з його сторони не було. Ухвалою судді від 25 березня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу про відкриття з пакетом документів 27.03.2020 року.Відповідачем відзиву не подано. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] виданого 29 серпня 1998 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, Україна, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] , позивач, та [PERSON] , відповідач, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області Україна, актовий запис № 128 (а.с.4). Під час спільного шлюбу в них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, а матір`ю - позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.5-7). Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обов`язку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилом ч. 2 цієї статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається з посвідчення серія [NUMBER] , виданого Управлінням соціального захисту населення - дитина [PERSON] , 2013 року народження є дитиною-інвалідом (а.с.8). Позивач, [PERSON] , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з 02.06.2019 року по 21.02.2021 року призначено допомогу на дитину з інвалідністю [PERSON] , [INFO] та надбавку на догляд за дитиною. Загальна сума доходу за період з 01 серпня 2019 року по [INFO] , за винятком аліментів, становить 19580,40 гривень (а.с.11). Відповідно довідки про доходи від 19.02.2020 року за №178 [PERSON] працює в ДСП Чорнобильська атомна електростанція на посаді інженера з переробки радіоактивних відходів 1 категорії, загальна сума його доходу за період з серпня 2019 по січень 2020 року становить 167 921,52 гривні (а.с.12). Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України, суд бере до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, стан здоров`я дітей та нормальний стан здоров`я відповідача, оскільки доказів іншого суду не надано, матеріальне становище дітей, розмір витрат на утримання дітей, матеріальне становище відповідача, який має постійний дохід у виді заробітної плати, суд вважає правильним позов задовольнити в повному обсязі та визначити аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, що забезпечить необхідну участь батька в їх утриманні. Виходячи із змісту ст.201, ч.1 ст.191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. За правилами ст. 141 ЦПК України, ст.ст.1-4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved