Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

03.11.2016 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного договору № 550-3/1-000653 від 17.11.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 44880 Швейцарських франків з кінцевим терміном повернення кредиту до 20.11.2021 року зі сплатою відсотків в розмірі 10,7 % річних. Кредит надавався для придбання нерухомого майна, а саме житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] лєт Октября[ADDRESS]. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 05.09.2016 рік заборгованість складає 29899,49 Швейцарських франків, яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 24284,41 Швейцарських франків.; заборгованості за відсотками в сумі 5615,08 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.09.2016 року становить 813315,50 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 29899,49 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.09.2016 року становить 813315,50 грн. та витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 12199,73 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 06 грудня 2016 року, 27 грудня 2016 року та 04 січня 2017 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. 04.01.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № 550-3/1-000653 від 17.11.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 44880 Швейцарських франків з кінцевим терміном повернення кредиту до 20.11.2021 року зі сплатою відсотків в розмірі 10,7 % річних. Кредит надавався для придбання нерухомого майна, а саме житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] лєт Октября[ADDRESS]. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 05.09.2016 рік заборгованість складає 29899,49 Швейцарських франків, яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 24284,41 Швейцарських франків.; заборгованості за відсотками в сумі 5615,08 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.09.2016 року становить 813315,50 грн. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності зі ст. 1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: approved