Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

03.08.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із наведеним вище позовом до [PERSON], в якому зазначав наступне. 17.04.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір (анкета - заява) б/н (далі - Договір), згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 800 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складають між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, водночас відповідач порушила умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 18.06.2017 року склала 13 274 грн. 31 коп., що склалась із заборгованості за кредитом - 718 грн. 19 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 9 247 грн. 82 коп., заборгованості за пенею та комісією - 2 200 грн. 00 коп., а також штрафу (фіксованої частини) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентної складової) - 608 грн. 30 коп. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. З огляду на вказане, позивач просив стягнути з [PERSON] зазначену вище суму заборгованості за кредитним договором, а також суму понесених судових витрат у розмірі 1 600 грн. 00 коп. (сплаченого судового збору). Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім того, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі за наявності до цього правових підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання з невідомих причин не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. При цьому, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не подавала. За письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 224 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до частин 1, 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17.04.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви, уклали Договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 800 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складають між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у цій заяві (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір від 17.04.2013 року, який по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Нормами статті 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов'язання, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов), позичальниця зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди Банку (а.с. 25 зворотна сторона). Пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобов'язання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочки (а.с. 17). При порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальниця зобов'язалась сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (п. 2.1.1.7.6) (а.с. 26). Позичальниця [PERSON] користувалася коштами, разом з цим, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4). Таким чином, [PERSON] станом на 18.06.2017 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 13 274, 31 грн., яка склалась із заборгованості за кредитом - 718 грн. 19 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 9 247 грн. 82 коп., заборгованості за пенею та комісією - 2 200 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 608 грн. 30 коп. Водночас суд доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення штрафів: 500 гривень (фіксована частина) та 608, 30 гривень (процентна складова), виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобов'язання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочки (а.с.17). У той самий час, умовами цього Договору передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6) (а.с. 26). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). В даному випадку пеня і два види штрафу, нараховані в один і той же період, тобто є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов, а саме штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) в розмірі 608 грн. 30 коп., не підлягають задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню відповідно до пункту 1.1.5.25 Умов. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON], а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором станом на 18.06.2017 року в сумі 12 166 грн. 01 коп., де 718 грн. 19 коп. - заборгованість за кредитом, 9 247 грн. 82 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 200 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 88 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з [PERSON] в сумі виходячи з розрахунку: (12 166 грн. 01 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 1 600 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 13 274 грн. 31 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1 466 грн. 41 коп.

Outcome: partial