Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

03 липня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 22 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 15266 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 03 грудня 2010 року у сумі 64 270 грн 77 коп. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, не перевірив відповідність розрахунку заборгованості та відсотків з урахуванням строків позовної давності. Виконавчий напис було вчинено на суму, яка була вказана відповідачем по справі, при цьому не було враховано спеціальну позовну давність відносно неустойки, а також того факту, що неустойка (штраф, пеня) та сума плати нотаріуса (державного мита) не передбачена умовами договору, чим було порушено вимоги ч.2 ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.6.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надійшло письмове клопотання про розгляд справи без її участі, за змістом якого позивач позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі (а.с. 49). Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.58), причину неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Клопотання позивача про розгляд справи у її відсутність не містить заперечень проти заочного розгляду справи. Тому суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. та представник Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явились, надійшли письмові клопотання про розгляд справи у їхню відсутність (а.с.28, 51). Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. були надані завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 15266 від 22 грудня 2017 року. З наданих матеріалів видно, що 03 грудня 2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначається, що [PERSON] погоджується з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а саме отримання нею кредиту за платіжною карткою (а.с.31). Згідно розрахунку заборгованості за договором від 03 грудня 2010 року, укладеного між Приватбанком та [PERSON] , станом на 30 червня 2017 року загальний розмір заборгованості складає 64 270 грн 77 коп, у тому числі: -заборгованість за тілом кредиту 4790 грн 81 коп, -заборгованість за відсотками 52 743 грн 26 коп, -заборгованість з пені та комісії 3200 грн, -заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн, -заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3036 грн 70 коп (а.с.32-34). 10 липня 2017 року [PERSON] на адресу, зазначену у договорі - [ADDRESS] було надіслано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором від 03 грудня 2010 року (а.с.35-37). На підставі цих документів 22 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 15266 (а.с.29). У цьому виконавчому написі зазначено, що стягнення здійснюється за період з 03 грудня 2010 року по 30 червня 2017 року. З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 03 грудня 2010 року видно, що сума заборгованості, яка вказана у виконавчому написі, нарахована за період, який перевищує три роки. Як передбачено ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (пункт 2), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. За змістом ст.88 ЗУ «Про нотаріат», за виконавчим написом заборгованість може бути стягнуто у межах трьох років з дня виникнення права вимоги. Укладений між сторонами договір карткового рахунку діє з 03 грудня 2010 року, з розрахунку заборгованості (а.с.32-34) видно, що поточна заборгованість за кредитним договором виникла 26 травня 2013 року, саме з цієї дати виникає право вимоги за кредитним договором. Однак заборгованість нараховано станом на 30 червня 2017 року, тобто за період, що виходить за межі трьох років з дня виникнення права вимоги. За таких обставин суд вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 768 грн 40 коп та за подання клопотання про забезпечення позову в сумі 384 грн 20 коп, разом - 1152 грн 60 коп, підтверджуються квитанціями (а.с.1, 21) і підлягають стягненню з відповідача відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються договором №17 від 15 травня 2019 року, за умовами якого адвокат Лосяков І.В. надає [PERSON] правничу допомогу щодо захисту її інтересів у тому числі у судах всіх інстанцій при вирішенні питань стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису № 15266 від 22 грудня 2017 року, за одну годину надання послуг замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі 760 грн. За домовленістю сторін оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу (а.с.12). Згідно з актом виконаних робіт від 19 червня 2019 року, підписаним замовником [PERSON] та адвокатом Лосяковим І.В., вартість виконаних робіт складає 5320 грн, у тому числі підготовка позовної заяви - 2280 грн, підготовка клопотання про забезпечення позову - 760 грн, авансовий платіж за участь у судових засіданнях 2280 грн.

Outcome: approved