Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

03.02.2017 позивач [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про витребування суми банківського вкладу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.12.2014 між ним та банком булоукладено договір №80687026 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в іноземній валюті та його розрахунково-касове обслуговування. На виконання умов договору позивачем було внесено на банківський рахунок грошові кошти у розмірі 5 доларів США. Однак при зверненні 10.11.2016 до установи банку позивач дізнався, що його поточний рахунок був закритий 5 місяців тому без його відома на основі рішення банку від 30.09.2015. Того ж дня позивачем було подано до банку письмове звернення з проханням надати виписку та повідомити причину закриття рахунку, на що банк не відреагував та лише після повторного його письмового звернення 19.12.2016 банком було надано відповідь про те, що у зв`язку з відсутністю по його рахунку протягом 12 місяців фактів зарахування та списання коштів банком було проведено списання комісії з рахунку позивача згідно з діючими умовами договору. 29.12.2016 позивач звернувся до банку з вимогою про повернення йому грошових коштів, проте листом банку №934 від 29.12.2016 у задоволенні такої його вимоги було відмовлено. Із урахуванням наведеного, позивач просив стягнути на його користь з ПАТ «Державний ощадний банк України» 5 доларів США. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2017 головуючим по справі визначено суддю Романа О.А. Ухвалою судді від 27.02.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2017 справу передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Васильченка О.В., оскільки суддю Романа О.А. звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку. В подальшому позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог від 13.11.2018, у якій ним, крім заявлених позовних вимог про стягнення суми грошового вкладу, було також заявлено вимоги про стягнення на його користь з відповідача пені у розмірі 3% за кожен день прострочення строку виплати вкладу та нарахованих відсотків на підставі ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у сумі 102,60 доларів США. 18.06.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якій він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідач зазначив, що списання комісії з рахунку позивача відбувалося на підставі укладеного між сторонами договору та згідно з рішенням КТПП №41 від 30.09.2015, яким визначено, що неактивний рахунок - це рахунок, по якому протягом 12 місяців і більше не було жодного зарахування та/або списання коштів. Оскільки по рахунку клієнта [PERSON] протягом 12 місяців не було жодного зарахування та списання коштів, банком було проведено відповідне списання коштів. При цьому відповідач зазначив, що з метою належного інформування клієнтів щодо впровадження нової комісійної винагороди, до 01.02.2016 банком було організовано розміщення, зокрема, і в ТВБВ №10026/0104 письмового оголошення про впровадження банком нової комісійної винагороди за обслуговування неактивного поточного рахунку на диспансерах біля касових вікон та на інформаційних дошках в кишенях для вкладників. З огляду на наведене, відповідач стверджує, що дії ПАТ «Державний ощадний банк України» не можна кваліфікувати як неналежне виконання покладених на нього зобов`язань, у зв`язку з чим підстави для стягнення з банку будь-яких коштів на користь позивача відсутні. 03.12.2018 позивач подав відповідь на відзив, у якій підтримав позовні вимоги про стягнення з відповідача банківського вкладу в сумі 5 доларів США, вказуючи на безпідставність та недоведеність доводів відповідача, наведених у відзиві. В подальшому позивачем неодноразово подавалися заяви про уточнення позовних вимог, у яких позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача як суми банківського вкладу у розмірі 5 доларів США, так і суми обрахованої ним пені в розмірі 129,60 доларів США. 25.11.2019 відповідачем було подано відзив на заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив відмовити у задоволенні позовних вимог із тих же підстав, що й у попередньому відзиві на позовну заяву. Крім того, відповідач просив застосувати строк позовної давності, вказуючи на пропуск позивачем встановленого ч.2 ст. 258 ЦК України строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, яка становить один рік. У подальшому, в ході розгляду справи сторонами було подано ще декілька відзивів та відповідей на відзив аналогічного змісту. 26.07.2019 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у якому він просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, вказуючи на те, що АТ «Державний ощадний банк України» було поновлено закритий рахунок клієнта [PERSON] № [NUMBER] по договору №80687026 від 11.12.2014 та здійснено зарахування коштів в сумі 5 доларів США меморіальним ордером №7766362611 (337766362611) від 22.07.2019. Ухвалою суду від 20.01.2021, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, замінено відповідача Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на належного відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Крім того, 20.01.2021 судом постановлено ухвалу, якою у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2021 справу передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., оскільки суддю [PERSON] звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. Ухвалою судді від 18.06.2021 справу прийнято до свого провадження та призначено її до судового розгляду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив стягнути на його користь з відповідача банківський вклад у сумі 5 доларів США та пеню у розмірі 3% за кожен день прострочення строку виплати вкладу та нарахованих відсотків у сумі 102,60 доларів США. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених у письмових відзивах на позовну заяву та на заяви про уточнення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.12.2014 між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ТВБВ №10026/0104 укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку в іноземній валюті та його розрахунково-касове обслуговування № [NUMBER] . На виконання умов договору банком було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] для зберігання грошових коштів та проведення розрахунково-касових зa допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього договору, а позивачем було внесено початковий внесок на такий рахунок в розмірі 5 доларів США. Відповідно до умов укладеного договору сторони узгодили припинення договору з моменту виплати банком вкладнику всієї суми коштів з рахунку і відсотків за ним та у разі відсутності залишку коштів на рахунку протягом шести дня його відкриття, а також те, що якщо кошти зберігались на рахунку менше одного місяця, то відсотки по ньому не нараховуються. Крім того, пунктом 4.2.6. договору сторони передбачили, що вкладник зобов`язаний ознайомитись з тарифами банку в частині, що визначає плату за розрахунково-касове обслуговування іноземної валюти та своєчасно сплачувати комісійну винагороду, передбачену цими тарифами. Відповідно до статті 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. У частині 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до акт і із цивільного законодавства. Згідно із статтями 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1071 ЦК України (в редакції на час укладання договору банківського рахунку) банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Як встановлено судом в ході розгляду справи, на час укладення договору банківського кладу та банківського рахунку були відсутні тарифи за послуги банку, в тому числі за обслуговування рахунку. Разом з тим, відповідно до витягу протоколу № 41 засідання комітету тарифної та продуктової політики АТ «Ощадбанк» від 30.09.2015 було внесено зміно до тарифів за обслуговування рахунків та введено плату за користування неактивного поточного рахунку в сумі 30 грн. на місяць (п. 1.2.24 Тарифів), котрі вводяться в дію з 01.11.2015 та через 30 днів після розміщення відповідного оголошення про зміну Тарифів на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях банку та на відповідному офіційному сайті банку та/або в щомісячній виписці, відповідно до визначеного порядку у Правилах здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам в установах банку. Вказаним протоколом також визначено, що неактивний рахунок - це рахунок по якому протягом 12 місяців і більше не було жодного зарахування та/або списання коштів (крім зарахування процентів та списання комісій по рахунку). У випадку, коли залишок коштів на рахунку менше встановленого тарифу, комісія списується у розмірі залишку коштів на рахунку та подальше нарахування та списання комісії не здійснюється. На виконання вказаного рішення комітету тарифної та продуктової політики, з метою належного інформування клієнтів щодо впровадження нової комісійної винагороди, до 01.02.2016 АТ «Ощадбанк» було організовано розміщення, зокрема і в філії ТВБВ №10026/0104, письмового оголошення про впровадження банком нової комісійної винагороди за обслуговування неактивного поточного рахунку на диспансерах біля касових вікон та на інформаційних дошках в кишенях для вкладників. Судом з`ясовано, що на відкритому позивачу рахунку № [NUMBER] згідно договору №80687026 від 11.12.2014 обліковувалася сума грошових коштів у розмірі 5 доларів США. Вказана сума коштів була списана банком, що підтверджується банківською випискою по вказаному рахунку за період з 11.12.2014 по 01.10.2017, із якої вбачається, що станом на 01.10.2017 на рахунку не обліковується жодних коштів у зв`язку з їх списанням. При цьому, із урахуванням встановлених вище обставин справи, а також виходячи із зазначених норм цивільного законодавства та умов укладеного між сторонами договору, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача в тому, що списання коштів з рахунку позивача відбувалося на підставі укладеного між сторонами договору. Встановлено також, що 22.07.2019 АТ «Ощадбанк» поновлено рахунок позивача [PERSON] № [NUMBER] згідно договору №80687026 від 11.12.2014 та здійснено зарахування коштів на такий рахунок в сумі 5 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №7766362611 (337766362611) від 22.07.2019 та банківською випискою від 23.07.2019. Факт повернення банком суми банківського вкладу в розмірі 5 доларів США підтвердив і сам позивач у судовому засіданні. Із урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено неправомірність дій відповідача щодо списання грошових коштів із банківського рахунку позивача, а також факту порушення позивача як вкладника у зв`язку із таким списанням, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача суми банківського вкладу у розмірі 5 доларів США. Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 3% за кожен день прострочення строку виплати вкладу, оскільки такі вимоги позивачем не обґрунтовані та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. При цьому, з огляду на наведене, а також із урахуванням правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18), у якій зазначено, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для застосування строку позовної давності, про що було зроблено відповідну заяву відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи встановлені обставини справи та викладені положення законодавства, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим позов [PERSON] до АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення суми банківського вкладу та пені задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed