Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

03.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою водного фонду. Ухвалою від 26.07.2013 року до участі у справі було залучено Зміївську районну державну адміністрацію Харківської області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Остаточно, 17.07.2015 року [PERSON] уточнила позов, залучила до участі в справі в якості відповідача й приватну фірму «Кредо». Позивачка вказала, що 22.11.2000 року між нею та Зміївською районною державної адміністрацією Харківської області (далі Зміївська РДА) було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,72 га, в т.ч. під водою 57,7 га, пасовищ 13,3 га, під греблями 1 га, терміном на 25 років. До теперішнього часу вона є орендарем вказаної земельної ділянки, тому має всі права, що передбачені договором оренди. Відповідачі [PERSON] і приватна фірма «Кредо» порушують її права. Так, у 2008 році позивачка та [PERSON] вели перемовини щодо співпраці на орендованій позивачкою землі. Попередньо з приватною фірмою «Кредо» в особі її директора [PERSON] було укладено договір суборенди частини земельної ділянки, а саме: ставка №3 площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибрежної захисної смуги. У відповідності до п.3.2.2. договору оренди земельна ділянка або її частина може передаватись в суборенду іншій особі лише за згодою орендодавця, тобто Зміївської державної адміністрації. Станом на 24.09.2008 року такої згоди не було і вказаний договір суборенди не пройшов державної реєстрації, отже він вважається неукладеним і не породжує жодних правових наслідків. 24.09.2008 року [PERSON] було видано довіреність, якою позивачка надала громадянину [PERSON] право, на свій розсуд, самостійно використовувати частину земельної ділянки, яка перебуває в оренді у позивача відповідно до вищевказаного договору, а саме відповідачу надано право користуватися земельною ділянкою (ставок № 3), площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибережної захисної смуги, а 06.09.2012 року [PERSON] анулювала довіреність від 24.09.2008 року, про що 18.09.2012 року було повідомлено [PERSON] Тобто, з 18.09.2012 року відповідач [PERSON] не мав права використовувати ставок. Однак, у листопаді 2012 року Державною екологічною інспекцією у Харківській області був здійснений виїзд для обстеження орендованого позивачем ставка. В ході обстеження встановлено, що рівень води у ставку знизився приблизно на 1 м. Відповідача [PERSON] за порушення вимог Водного кодексу України було притягнуто до адміністративної відповідальності. На даний час у володінні і користуванні відповідаа ПФ «Кредо» незаконно перебуває земельна ділянка: ставок №3 площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибрежної захисної смуги. Представник ПФ «Кредо» стверджував, що фірмою здійснюється господарська діяльність укладено договір про постачання електричної енергії, працевлаштовано охоронців, відремонтовано дамбу, проведено лінію електропередач, зариблено ставок. Таким чином вважає позивачка, на даний час у володінні і користуванні відповідача ПФ «Кредо» незаконно перебуває спірна земельна ділянка. Загалом, незаконна діяльність на території ставка здійснюється ПФ «Кредо» та [PERSON], який є керівником цієї фірми. Позивачка просить суд витребувати з незаконного володіння та користування ПФ «Кредо» та [PERSON] вищевказану земельну ділянку, усунути перешкоди у користуванні цією земельною ділянку, зобовязавши ПФ «Кредо» та [PERSON] її звільнити. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Він вказував на те, що відповідач [PERSON] користується земельною ділянкою на підставі довіреності, виданої йому [PERSON], яка була скасована, однак, [PERSON] земельну ділянку не звільнив. Договір суборенди між [PERSON] та ПФ « Кредо» від 24.09.2008 року є нікчемним, оскільки не пройшов державної реєстрації. \~\~За таких обставин, користування відповідачами земельною ділянкою є незаконним та таким, що порушує права позивачки, передбачені Законом України «Про оренду землі». Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував, вказував, що з позивачем було укладено договір суборенди земельної ділянки, на підставі якого [PERSON], як керівник ПФ «Кредо» і здійснює господарську діяльність. За суборенду земельної ділянки відповідач сплатив [PERSON] 100000 грн. Представник відповідача також не заперечував проти того факту, що [PERSON] видавала довіреність на імя відповідача, якою надавала права користування земельною ділянкою, та яку пізніше було анульовано. Договір суборенди було укладено ПФ «Кредо» для ведення господарської діяльності та відпочинку працівників фірми. У подальшому, представник відповідача [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Представники ПФ «Кредо» [PERSON] та адвокат [PERSON] позов не визнали. Так, представник відповідача [PERSON] пояснила, що ПФ «Кредо» зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, засновником і керівником якого є [PERSON] Зборами робітників ПФ «Кредо» було прийнято рішення про суборенду ставка №3 на 17 років для відпочинку та вилову риби. Робітники фірми внесли кошти, всього 100000 грн., які [PERSON] були передані [PERSON] ПФ «Кредо» в листопаді 2012 року було здійснено продаж риби на суму 3500 грн. У квітні 2015 року ПФ «Кредо» у ТОВ «Білдінг-Сервіс» придбало 80 кг зарибку карпа. 08.04.2015 року було проведено посадку риби на нагул в ставок №3 площею 3,72 га. Представник ПФ «Кредо» [PERSON] вказав, що договір суборенди було укладено між ФОП [PERSON] та ПФ «Кредо», тому цей спір підвідомчий господарському суду. Крім того, неможливо відрізнити окремо діяльність ПФ «Кредо» та [PERSON], який є його керівником. Представник третьої особи Зміївської РДА, який належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надавав. Ознайомившись з матеріалами справи, вислухав пояснення представників сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Х сесії ХХІІІ скликання Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 02.10.2000 року за заявою [PERSON] надано згоду на оренду ставків «Карпівського каскаду» для вирощування товарної риби та розведення малька. (а.с. 69 т.2) Факт передачі [PERSON] Таранівською сільською радою в особі голови [PERSON] земельної ділянки загальною площею 72.0га в т.ч. 57,7 га під водою 132,3 га пасовищ (приберегова смуга) і 1,0 га. під греблями підтверджується актом прийому-передачі земель від 22.11.2000 року. (а.с.71 т.2) 22.11.2000 року між Зміївською РДА та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 72,0 га, в тому числі під водою (три ставка) 57,7 га, пасовищ (водозахисна смуга) 13,3 га, під греблями 1,0 га, яка знаходиться на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області «Карпівський каскад», строком на 25 років з дати його державної реєстрації. Земельна ділянка передана в оренду [PERSON] з метою вирощування товарної риби та розведення малька. Невідємною частиною вказаного договору є план (схема) орендованої земельної ділянки, яка ідентифікує вказаний обєкт на місцевості (а.с. 5-10, 11 т.1, 100-103 т.2) Відповідно вимог ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Прокурор Зміївського району Харківської області в інтересах держави звертався з позовом до [PERSON], ПФ «Кредо», 3-ті особи: управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, Таранівська сільська рада Зміївського району Харківської області про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05.06.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2013 року у задоволенні позовних вимог прокурора Зміївського району відмовлено в повному обсязі (а.с. 77-80, 119-120 т.1) Шляхом аналізу вищевказаних доказів щодо укладення договору земельної ділянки, рішень судових інстанцій з урахуванням вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 22.11.2000 року укладено між фізичною особою [PERSON] та Зміївською РДА. 24.09.2008 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] було посвідчено довіреність [PERSON], якою вона надала право [PERSON] на свій розсуд, самостійно використовувати частину земельної ділянки, яка знаходиться в оренді згідно з Договором оренди земельної ділянки від 22.11.2000 року, а саме земельною ділянкою (ставок № 3), площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибережної захисної смуги. Довіреність була видана строком на 17 років, тобто до 24.09.2025 року. (а.с. 12 т.1) Відповідно до копії [PERSON] про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 06.09.2012 року [PERSON] було припинено дію Довіреності від 24.09.2008 року на підставі її заяви (а.с. 13 т.1) [PERSON] повідомляла [PERSON]Л про припинення дії довіреності від 24.09.2008 року шляхом відправлення письмового повідомлення від 17.09.2012 року, яким також було запропоновано відповідачу добровільно прибрати з санітарної зони водоймища належні йому та незаконно збудовані споруди, а також надати відомості про обсяги зариблення та вилову риби, кількість рибаків, яким продано квитки, за період з 2008 року по 2012 рік (а.с. 14, 17 т.1) Цей факт не спростовується відповідачем. Судовим розглядом встановлено, що 24.09.2008 року між [PERSON] та ПФ «Кредо» в особі директора [PERSON] було укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець надає, а суборендар приймає в строкове платне користування частину орендованої земельної ділянки (ставок № 3), площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибережної захисної смуги, для вирощування товарної риби \~та розведення малька, яка знаходиться поблизу с. Дудківка Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. Договір суборенди було укладено на строк дії договору оренди земельної ділянки від 22.11.2000 року, а саме до 22.11.2025 року. Суборендарем була внесена плата за суборенду земельної ділянки на користь орендодавця у грошовій формі авансовим платежем у розмірі 100000 грн. та щорічним платежем із розрахунку 40 грн. за 1 га в розмірі 208,8 грн. на рік. До Договору від 24.09.2008 року надано акт прийому-передачі земельної ділянки, площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибережної захисної смуги, а також копії схем орендованої земельної ділянки (а.с. 95-95 т.1) Належних доказів того, що [PERSON] від [PERSON] було отримано 100000 грн. плати за суборенду земельної ділянку, не надано. Ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, які стосуються змісту, форми правочину, особи, яка вчиняє правочин, її волевиявлення, а також спрямованості правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про оренду майна» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. За згодою сторін договір суборенди земельної ділянки посвідчується нотаріально. Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст. 216 ЦК України передбачені правові наслідки недійсності правочину, а саме недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. П. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що Договір суборенди від 24.09.2008 року був підписаний сторонами, однак, не пройшов державної реєстрації, що дає підстави вважати його неукладеним. Посилання представника ПФ «Кредо» [PERSON] на те, що в договорі суборенди від 24.09.2008 року підпис [PERSON] скріплена її печаткою ФОП як на підставу того, що спір повинен бути розглянутий господарським судом, не приймаються судом до уваги, оскільки судом було встановлено, що землю в оренду було надано саме [PERSON], а не субєкту підприємницької діяльності ФОП [PERSON] На ці ж обставини було посилання [PERSON] в касаційній скарзі до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.02.2014 року. (а.с. 177-182 т.1) Зі змісту ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.07.2014 року по розгляду касаційної скарги [PERSON] на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19.12.2013 року, залишеним без змін, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 30.01.2014 року, про задоволення позову [PERSON], в порядку ст.335 ЦПК України, не вбачається порушень судами двох інстанцій норм процесуального права, вказаних представником відповідача справа не підлягає розгляду господарським судом. (а.с.203-204 т.1) Судовим розглядом встановлено те, що [PERSON] є засновником та керівником ПФ «Кредо», що підтверджується даними Єдиного державного реєстра юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. (а.с. 116-119,123 т.2) В матеріалах справи наявна копія акту обстеження дотримання вимог природоохоронного законодавства від 01.11.2012 року, згідно якого Державною екологічною інспекцією у Харківській області був здійснений виїзд для обстеження водного обєкту ставка № 3 «Карпівського каскаду» на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. При візуальному обстеженні було встановлено, що рівень води у вказаному вище ставку знизився приблизно на 1,0 м. За поясненням [PERSON] ставок був спущений ним з метою проведення ремонту водогосподарської споруди. Дозвіл на спуск води зі ставку органами Державного водного агентства та органами місцевого самоврядування [PERSON] не надавався. За порушення вимог Водного кодексу України [PERSON], як директора ПФ, було притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с. 49-50 т.1) Судові надані докази того, що в листопаді 2012 року в касу ПФ «Кредо» надійшло 3500 грн. за виторг риби власного видобутку, хоча даних про те, що ця риба виловлена зі ставка №3 «Карпівського каскаду» не представлено. (а.с.110-112 т.2) Факт придбання ПФ «Кредо» у ТОВ «Білдінг-Сервіс 1» 80 кг. зарибка карпа та зариблення нагульних ставків підтверджується відповідно копіями видаткової накладної №18 від 08.04.2015 року, платіжного доручення №94 від 07.04.2015 року, акту від 08.04.2015 року. Даних про наявність ветеринарного свідоцтва у ПФ « Кредо» не надано. (а.с. 104-106 т.2) Між АК «Харківобленерго» та ПФ «Кредо» укладено договір про приєднання до електричних мереж електроустановок замовника від 17.10.2008 року. ПФ «Кредо» щодо умов договору виконало технічні умови, проектну документацію, оплатила вартість підключення до електромереж для подальшого використання електричної енергії. ( а.с.145 150 т.1) Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ПФ «Кредо», засновником і керівником якого є [PERSON] здійснює діяльність за обставин, викладених вище. Даних, підтверджених доказами, що саме громадянином [PERSON] , а не ПФ «Кредо» яку він очолює і керує роботою, вчинені будь-які дії згідно довіреності від 24.09.2008 року, а саме, що він як громадянин самостійно використовував земельну ділянку ставок №3 площею 3,72 га водного дзеркала та 1,5 га прибрежної захисної смуги, не надано. (а.с.12 т.1) Однак, з урахуванням припинення дії вказаної довіреності та конкретних обставин, коли [PERSON] є засновником і керівником ПФ «Кредо», суд приходить до висновку про задоволення позову відносно обох відповідачів. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд врахував, що в користуванні [PERSON], згідно договору оренди земельної ділянки від 22.11.2000 року, перебуває земельна ділянка, площею 72,0 га, в тому числі під водою (три ставка) 57,7 га, пасовищ (водозахисна смуга) 13,3 га, під греблями 1,0 га, яка знаходиться на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області «Карпівський каскад». Позивачкою видавалася довіреність на імя [PERSON], дія якої була припинена. Договір суборенди земельної ділянки від 24.09.2008 року, на які посилаються представники відповідача [PERSON], та ПФ «Кредо» [PERSON] і [PERSON] вважається не укладеним, оскільки він не пройшов державної реєстрації. Таким чином, у відповідача [PERSON] як громадянина та ПФ «Кредо» керівником якої є [PERSON] відсутні будь-які підстави перебувати та здійснювати діяльність на орендованій позивачкою земельній ділянці. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі у рівних частках.

Outcome: approved