Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

03 вересня 2018 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини та просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [INFO], разом зі спадкодавцем - [PERSON], який помер 12 квітня 2008 року у м. Вінниця, однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини у будинку № 24 по вул. Щорса ([PERSON]) м. Вінниця, а саме: з грудня 2000 року до 12 квітня 2008 року. Дана заява мотивована тим, що 12 квітня 2008 року помер вітчим заявника - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на частину будинку № 24 по вул. Щорса у м. Вінниці. Зважаючи на те, що з родини покійного нікого немає в живих, в установленому законом порядку заявник звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу, як спадкоємець четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. На підставі зазначеної заяви відкрито та зареєстровано спадкову справу у спадковому реєстрі 61971647, у нотаріуса - № 3/2018. 09 червня 1981 року мати заявника [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Заявнику на той час було 8 років. Жили вони разом однією сімєю, [PERSON] вважав [PERSON] своїм батьком, мав його прізвище та по-батькові. В липні 1994 року заявник одружився з [PERSON], яка переїхала проживати до останнього. Після смерті матері заявника (11 грудня 2000 року) вітчим залишився проживати з [PERSON] та його дружиною. З того часу і до часу смерті заявник проживав з [PERSON] у будинку № 24 по вул. Щорса у м. Вінниці. Вони жили як одна родина, вели спільне господарство, разом харчувались, планували бюджет. Коли [PERSON] захворів, заявник та його дружина піклувалися про нього, купували ліки, звертались до лікарень. З 2003 року по день смерті [PERSON] через хворобу не міг ходити, потребував постійної сторонньої допомоги, яку заявник з дружиною йому надавали. Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, оскільки без встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю, останній позбавлений можливості оформити спадкове майно, у відповідності до вимог закону. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] [PERSON] вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Вінницької міської ради [PERSON] у судовому засіданні при ухваленні рішення у справі поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви та надані докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 1981 року [PERSON] (вітчим заявника) та [PERSON] (мати заявника) уклали шлюб у міському відділі ЗАГС м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 453550, видане 09 червня 1981 року міським відділом ЗАГС м. Вінниці. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Подобанська» (а.с. 9). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23336900 від 19 липня 2009 року, виданого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] на праві спільної часткової власності належить ? частка будинку № 20, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Щорса (а.с. 19). 12 квітня 2008 року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 14 квітня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 1136, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 108111, виданим 14 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 14). Спадкоємців першої черги за законом, які б мали право на обовязкові частки після смерті [PERSON] немає, оскільки його дружина [PERSON] померла 11 грудня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 121270, видане 12 грудня 2000 року (а.с. 15). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 275/02-14, виданою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 27 серпня 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті 12 квітня 2008 року [PERSON], у звязку з тим, що [PERSON] не було надано доказів проживання однією сімєю більше 5 років до часу відкриття спадщини з [PERSON] (а.с. 25). Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію № 1137, виданої квартальним комітетом «Ясний», заявник [PERSON] з 1999 року проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] (мати заявника) та [PERSON] (вітчим заявника) з 1997 року та по день смерті проживали за вище вказаною адресою однією сімєю разом із сином [PERSON] та його родиною (а.с. 17). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що заявник з дитинства проживав разом з [PERSON] однією сімєю, один одного називали батьком та сином, вели спільне господарство. Після того як [PERSON] захворів, дружина заявника доглядала за хворим вітчимом чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до норм чинного законодавства членами сімї можуть бути визнані інші особи, які не є родичами, за умови постійного проживання разом та ведення спільного господарства. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2007 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно із ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Всебічно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що доводи заявника знайшли своє підтвердження і заява підлягає задоволенню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved