Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON], в якій просить надати дозвіл на виїзд її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з України за кордон без згоди батька дитини [PERSON], у її супроводі у період шкільних канікул строком до 30 днів, до досягнення дитиною повноліття, та надати дозвіл на оформлення документів на тимчасовий виїзд дитини за кордон, без згоди батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що син часто хворіє застудними захворюваннями та на сколіоз, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі, у зв'язку з чим є необхідність у виїздах за кордон. Крім цього, виїзд сина за кордон сприятиме розширенню його світогляду та добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку. Однак, батько дитини [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини з України. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відсутній, а тому в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER]. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 березня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітній син [PERSON] залишився проживати з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Пояснення позивачки про те, що батько [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, підтверджуються довідками дошкільного навчального закладу №1 м. Миколаїв та Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату, згідно яких відповідач жодного разу не відвідував навчальні заклади та не цікавився життям свого сина. Згідно постанови ЛКК дитячої лікарні №2 м.Миколаїв, [PERSON], 2007 року народження страждає на лівосторонній поясничний сколіоз І ст. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII (далі - Закон № 3857-XII), документом, що дає право на виїзд з України та посвідчує особу громадянина України для виїзду за кордон є, зокрема, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону № 3857-XII, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього громадянина України за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З врахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги, що тимчасове перебування дитини за кордоном не буде перешкоджати процесу навчання неповнолітнього, суд дійшов висновку, що його тимчасовий виїзд за кордон у супроводі матері у періоди шкільних канікул для відпочинку та оздоровлення відповідає інтересам дитини, а відмова батька у дачі згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон порушує її права як людини і громадянина України, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved