Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

02 липня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач посилається на те, що 08 травня 2020 року на мосту через річку Вовча по вулиці Дніпровській у місті Павлограді Дніпропетровської області [PERSON] , керуючи мопедом марки Viper без номерного знаку, порушила правила дорожнього руху, внаслідок чого був пошкоджений належний йому автомобіль Volksvagen Passat державний номер [NUMBER] . Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року у справі №185/3195/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач просить стягнути з [PERSON] відповідно до положень статті 1187 Цивільного кодексу України: -у відшкодування матеріального збитку 68\~425 грн 31 коп, -витрати на послуги станції технічного обслуговування 350 грн, -витрати, пов`язані з автотоварознавчим дослідженням 1200 грн, -витрати, пов`язані з юридичними послугами 5000 грн, -судові витрати 850 грн 80 коп. Ухвалою суду від 15 липня 2020 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України, оскільки згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 185/3195/20 власник мопеда марки Viper Active без номерного знаку [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на майно [PERSON] , [PERSON] у межах суми позовних вимог 85\~045 грн 71 коп. На підставі ухвали суду у справі була проведена автотоварознавча експертиза, 01 березня 2021 року надійшов висновок експерта-автотоварознавця Різниченка В.Д. № 41/21 від 18 лютого 2021 року. Відповідачем [PERSON] та її представником адвокатом Бобровницьким В.І. подано відзив, за змістом якого відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на наступне: -позивач просить стягнути 350 грн за послуги СТО, не пояснюючи, що це за послуги і з чим вони були пов`язані, -сума витрат на юридичну допомогу 5000 грн нічим не обґрунтована, до позову не додано відповідного розрахунку, -позивач просить стягнути вартість відновлювального ремонту у розмірі 68\~425 грн 31 коп, але згідно з автотоварознавчою експертизою дійсна вартість матеріальної шкоди складає 29\~923 грн 25 коп, -вартість проведення автотоварознавчого дослідження 1200 грн також не підлягає стягненню, оскільки сума, визначена цим дослідженням, не відповідає дійсному розміру шкоди. Також відповідачем визначена сума понесених ним судових витрат за проведення автотоварознавчої експертизи 1500 грн. Від представника третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли письмові пояснення, в яких відсутня інформація про звернення [PERSON] до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, додатково зазначивши, що позивачем також понесені витрати на сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов визнали частково, у розмірі вартості матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 29\~923 грн 25 коп. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року у справі № 185/3195/20 [PERSON] визнано винною у тому, що вона 08 травня 2020 року у 14:40 годині на мосту через річку Вовча по вулиці Дніпровській у місті Павлограді, керуючи мопедом марки Viper без номерного знаку, порушила вимоги пунктів 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху, а саме перед зміною напрямку руху не переконалась у безпеці маневру, почала переїжджати з крайньої правої на крайню ліву смугу, створивши перешкоду транспортному засобу Volksvagen Passat державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався позаду у крайній лівій смузі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постанова суду набрала законної сили 09 червня 2020 року (а.с.10). Поліс обов`язкового страхування № АО/3474085, яким було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля Volksvagen Passat державний номер [NUMBER] [PERSON] , і який діяв станом на час ДТП, не передбачає відшкодування шкоди, заподіяної власнику автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди (а.с.40). З матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 185/3195/20 видно, що власником мопеда марки Viper без номерного знаку є [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника мопеда не застрахована. Як передбачено статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач пояснив у судовому засіданні, що він не звертався до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок МТСБУ, однак не встановлено обов`язку потерпілого отримувати таке відшкодування. Як передбачено ч.1 ст.12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Позивачем заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, з [PERSON] , яка керувала транспортним засобом і визнана винною у порушенні Правил дорожнього руху, на підставі статті 1187 ЦК України. Позовних вимог до власника транспортного засобу [PERSON] не заявлено. Відповідно до положень ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] керувала транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки. Доказів того, що [PERSON] неправомірно заволоділа транспортним засобом матеріали справи не містять. Тому наявні підстави для стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ Згідно\~частинами 1,2\~статті 22\~Цивільного кодексу\~України,\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. \~Збитками є\~зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 45-1/20 від 10 червня 2020 року, зробленим на замовлення позивача, встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volksvagen Passat державний номер [NUMBER] станом на 08 травня 2020 року складала 68\~425 грн 31 коп (а.с.13-16). Згідно з висновком експерта-автотоварознавця № 41/21 від 18 лютого 2021 року, зробленим за ухвалою суду про призначення експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volksvagen Passat державний номер [NUMBER] складала 68\~425 грн 31 коп. Таким чином судовою експертизою підтверджено вартість відновлювального ремонту автомобіля, тобто визначено розмір витрат, які позивач мусить зробити для відновлення свого автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яке сталося з вини [PERSON] . Тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 68\~425 грн 31 коп підлягають задоволенню. Витрати на послуги станції технічного обслуговування згідно копії товарного чеку від 10 червня 2020 року складають 350 грн (а.с.12). Копія товарного чеку не містить інформації про те, які саме послуги надавалися і чи пов`язані вони з пошкодженням автомобіля позивача внаслідок ДТП. Тому в частині стягнення з відповідача цих витрат у позові слід відмовити. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера № 41 від 10 червня 2020 року, судовим експертом-автотоварознавцем Різниченком В.Д. прийнято від [PERSON] за дослідження автомобіля 1200 грн (а.с.11). Висновком експертизи, проведеної за ухвалою суду, підтверджено розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля. Належним доказом по справі є саме висновок експерта-автотоварознавця № 41/21 від 18 лютого 2021 року (а.с.157-163). Витрати на проведення експертизи за ухвалою суду понесені [PERSON] у розмірі 1500 грн, що підтверджено відповідною квитанцією. Тому витрати позивача за проведення дослідження автомобіля не підлягають стягненню з відповідача, натомість розмір судових витрат, які слід стягнути з відповідача на користь позивача підлягають зменшенню на суму витрат, понесених відповідачем на проведення експертизи - 1500 грн. Згідно договору про надання юридичних послуг від 12 червня 2020 року, укладеного між позивачем та адвокатом Савченком С.А. та квитанції до прибуткового касового ордера № 12/06/2020 від 12 червня 2020 року, позивачем понесені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн (а.с.29-30). Відповідачем не подавалося клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги і не надавалися докази недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України. Жодних доказів неспівмірності витрат, понесених позивачем на юридичну допомогу, відповідачем не надано. Тому судові витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі, що підтверджується договором та квитанцією, і складає 5000 грн. Як передбачено ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір позовних вимог, що підлягають задоволенню, складає 68\~425 грн 31 коп. Мінімальний розмір судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру станом на день звернення позивача до суду складав 840 грн 80 коп. Також позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп за подання заяви про забезпечення позову (а.с.88). Таким чином загальний розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, складає 6261 грн 20 коп, у тому числі: - судовий збір 840 грн 80 коп за подання позовної заяви, 420 грн 40 коп за подання заяви про забезпечення позову, всього 1261 грн 20 коп, - витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн. Оскільки судом при ухваленні рішення взято до уваги як належний доказ висновок автотехнічної експертизи, за проведення якої відповідачем сплачено 1500 грн (квитанція додана до відзиву а.с.211-212), розмір судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача, необхідно зменшити на цю суму. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 6261 грн 20 коп 1500 грн = 4761 грн 20 коп.

Outcome: partial