Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

04.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення навчання. В обґрунтування позову послалася на те, що вона навчається у вищому навчальному закладі і, в звязку з цим, потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Втім, відповідач як батько ухиляється від надання матеріальної допомоги, що змушує її захищати свої права в суді. Одночасно позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Він пояснив, що відповідач перебуває на пенсії і має ІІ групу інвалідності. В даний час відповідач сплачує аліменти на утримання іншої дочки від другого шлюбу Єлизавети. Крім того, в липні 2016 року у відповідача від третього шлюбу з [PERSON] народився син [PERSON]; його дружина має ще двох дітей від попереднього шлюбу, яких він також утримує, а тому, виходячи з матеріального стану відповідача, останній не має фінансової можливості утримувати позивача, яка на теперішній час є повнолітньою особою. Позивач не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач народилася 01.10.1997 року і є дочкою відповідача і [PERSON] (на теперішній час Понтер) [PERSON]. Позивач навчається на 3 курсі денного відділення Національного медичного університету імені [PERSON] (контрактна форма), який закінчує в 2019 році, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на аліменти має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із статтею 181 Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Вирішуючи предявлений позов, суд виходить з того, що обидва батьки позивача мають рівний обовязок щодо її утримання на час навчання у вищому навчальному закладі. Середньомісячний дохід матері позивача за лютий-липень 2016 року склав 4796 грн 73 коп. (а. с. 20); місячний дохід відповідача складає 3778 грн.; з цієї суми відповідач сплачує 629 грн 67 коп. та утримання дочки [PERSON]. Крім того, в липні 2016 року у відповідача народився син [PERSON]. Отже, враховуючи матеріальний стан позивача, яка навчається і не має самостійного заробітку; майновий стан матері позивача, а також майновий стан відповідача, який є інвалідом, при цьому здійснює утримання двох неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення позивачем навчання, тобто до 30.06.2019 року. Оскільки чинне законодавство України не визначає мінімальний розмір аліментів, що стягуються на утримання повнолітніх дочки або сина на час їх навчання, вимога позивача про визначення розміру аліментів в розмірі не меншому 30 процентів встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є такою, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: partial