overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

02 березня 2015 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 15.07.2006 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління управління юстиції Донецької області, актовий запис №319, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з липня 2014 року, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 15.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління управління юстиції Донецької області, актовий запис №319, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

02 березня 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 12.02.2015 року. Від даного шлюбу у них є троє дітей: повнолітня донька [PERSON], [INFO], та двоє неповнолітніх: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач не надає допомоги на утримання неповнолітніх дітей. Доньки [PERSON] та [PERSON] проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач, який є здоровим та працездатним, ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, жодної допомоги на їх утримання не надає. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 50 гривень на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 12.02.2015 року (а.с.3), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.4-5) вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилися: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з матір'ю [PERSON] та фактично перебувають на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведеної норми Закону, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме - по 50 гривень на кожну дитину, щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною, донькою, [PERSON], повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. З відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

02 березня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, а на утримання дружини просить аліменти не стягувати, посилаючись на те, що він проживає матір'ю інвалідом 3 групи, якій також повинен допомагати. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 грудня 2011 року, актовий запис № 2723 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а/с 3). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, а тому потребує матеріальної допомоги, а працездатний відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу, але суд вважає за доцільне стягнути таку допомогу у розмірі меншому, ніж просить позивач, враховуючи доходи відповідача і його обов'язок надавати допомогу матері, яка є членом його сім'ї. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

02 березня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони спільно більше 5-ти років не проживають. В позовній заяві вказує, що 11 липня 2008 року сторони уклали між собою шлюб, в шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємної поваги один до одного, небажання відповідача вести спільне господарство. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, в телефонному режимі повідомив суд, що з позовними вимогами повністю згоден в даний час проживає в Автономній Республіці Крим та не заперечує проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 11 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.07.2008 року (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 04.03.2009 року (а.с.4). Донька на даний час проживає разом з позивачем і після розлучення залишиться також з нею, про що між сторонами було досягнуто згоди. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сім'я сторін розпалася більше 5-ти років, шлюб існує лише формально. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю сторін, на даний час немає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити як їх інтересам, так інтересам і їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

02 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вона з відповідачем з 12 жовня 2011 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Фактично шлюбні стосунки припинені з листопада 2014 року у зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не можливо, на примирення не згодна. Майнового спору та спору щодо місця проживання неповнолітнього сина на даний час вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягала. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]» У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області 12 жовтня 2011 року, актовий запис № 486. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] року, актовий запис № 281. В графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін, На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

02 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 05 травня 2006 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. В шлюбі народився їх син - [PERSON], [INFO]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, та вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутності. У разі задоволення позову, бажала залишити прізвище, обране нею під час державної реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 05 травня 2006 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 199. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.4). Проте шлюб між сторонами не склався, вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який залишився біля матері. Спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх неповнолітньої дитини на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

02 березня 2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 липня 2000 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, в сім'ї не має порозуміння, тому позивач вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе. Просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 29 липня 2000 року виконкомом Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, актовий запис №9. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив розірвати шлюб. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2000 року (а.с.5). Від спільного життя подружжя має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 6-7). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено почуття любові, мають різні погляди щодо сімейного життя, шлюбні стосунки фактично між ними припинені, відновлювати їх сторони не бажають, про що сторони підтверджують в суді. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки, сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

02 березня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 272, від спільного проживання не мають неповнолітніх дітей, також зазначила, що шлюбні відносини припинили у 2014 році через непорозуміння і різними поглядами на сімейне життя, сварками на побутовому ґрунті. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засіданні з'явився, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутність та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 272, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.4). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. З 2014 року сторони мешкають окремо, шлюбні відносини припинили через непорозуміння і різними поглядами на сімейне життя, сварками на побутовому ґрунті. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру, позивач має іншу родину. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд приймав заходи щодо примирення сторін у вигляді надання строку, але примирення не відбулося. На підставі ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

02 березня 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що 30 вересня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем; шлюб між сторонами по справі зареєстровано виконавчим комітетом Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за актовим записом № 02. У шлюбі позивачкою від відповідача народжено дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. Уважає, що сім'я розпалася через появу різних життєвих інтересів та поглядів на життя, постійних сварок та суперечок, зрада відповідача подружній вірності. Позивачка зазначає, що способи примирення з відповідачем вже вичерпані, збереження сім'ї неможливе, тому просить, укладений з [PERSON] шлюб, розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справу у його відсутність та про згоду на розірвання шлюбу з позивачкою, з викладених в позові підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що з 30 вересня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила дочку - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.5,6,7). Таким чином, між сторонами, як подружжям, склалися сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, що врегульовані Сімейним кодексом України. Під час провадження даної справи, сторони примиритися бажання не виявили, а поскільки позивачка у надісланій суду заяві зайняла категоричну позицію щодо його розірвання та при письмовій згоді відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Оскільки сторони виявляють різні життєві інтереси та протилежні погляди на подальше життя, та ураховуючи наявність між ними непорозумінь, зрада відповідача подружній вірності, хоча сторони по справі проживають спільного в одному будинку, суд вважає, що сім'я між сторонами фактично розпалася, а подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин, позовна вимога [PERSON] підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із заяви позивачки, вона бажає після розлучення відновити своє дівоче прізвище - [PERSON]. Витрати по розірванню шлюбу в органах РАЦС слід покласти на відповідача, а понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору слід також на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved