Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

03 листопада 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] .. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 липня 2019 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 121 300 грн, а останній був зобов`язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування.Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором відповідачка [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання боржником своїх зобов`язань за вказаним договором. [PERSON] не виконував своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту. Його заборгованість за вказаним договором станом на 15 жовтня 2020 року складає 134 560 грн 92 коп.. Посилаючись на те, що відповідачі не виконали умови договорів, просив стягнути солідарно з останніх 134 560 грн 92 коп.в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. 25 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ», в якому просив визнати недійсним п. 2.5 вищевказаного договору з тих підстав, що комісія за надання кредитних ресурсів у розмірі 4,7% від суми кредиту по договору є незаконною, а тому вважав за необхідне здійснення перерахунку вказаної вище заборгованості. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року вказані позови об`єднані в одне провадження. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та заперечує проти задоволення зустрічного позову. Відповідачі будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 17 липня 2019 року між ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5092882, відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 121 300 грн з процентною ставкою за користування кредитом 18 % річних терміном кредитування до 15 липня 2021 року (а. с. 6-15). Згідно з п. 4.1 Договору у разі порушення умов/або невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, відповідач відшкодовує позивачу усі заподіяні збитки, зокрема витрати понесені позивачем та не отримані ним доходи, які б він одержав, якби зобов`язання були виконанні належним чином. Розмір збитків визначається на підставі розрахунків потерпілої сторони. Розмір збитків від інфляційних процесів обчислюється виходячи з індексу інфляції на момент пред`явлення своїх вимог. Відповідач [PERSON] не виконував своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Його заборгованість за вказаним договором станом на 15 жовтня 2020 рокускладає 134 560 грн 92 коп., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 81 787 грн 66 коп., заборгованість за відсотками - 9 470 грн 44 коп., заборгованість за комісією - 42 482 грн 44 коп., а також заборгованість за рахунком інфляції у сумі 195 грн 94 коп.. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 23). Для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ»та [PERSON] 17 липня 2019 року було укладено договір поруки № 5092882 (а. с. 20-22). Відповідно до п. 3.1.1 цього договору, поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення Кредитодавця про невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування (сплати готівкою) непогашеної суми заборгованості. Згідно з п. 4.1 цього Договору у випадку порушення Поручителем вищевказаних вимог, останній зобов`язаний сплатити Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від суми невиконаного забезпеченого порукою зобов`язання, за кожний день прострочення. До позовної заяви позивачем додано копії вимог від 27 серпня 2020 року (а. с. 31-32), якими банк повідомив відповідачів, що вони мають заборгованість за кредитним договором в сумі 125 567 грн 08 коп. та вимагає погасити вказану заборгованість протягом 30 банківських днів з моменту отримання даної вимоги. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач [PERSON] порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, а тому у суду є підстави для задоволення позову. Оцінюючи доводи зустрічної позовної заяви, суд дійшов такого. В якості обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначив порушення позивачем Закону України «Про захист прав споживачів» в частині нарахування комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 4,7 % від суми кредиту, посилаючись на те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими, у зв`язку з чим просив визнати недійсними окремі пункти спірного договору. Разом із тим твердження відповідача судом взяті до уваги бути не можуть з огляду на таке. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в Постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц, умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі ч. 4 ст. 11 вказаного Закону, норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року. Оскільки вищевказаний кредитний договір було укладено 17 липня 2019 року, тобто після внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року, то в даному випадку Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні відносини не поширюється. За таких обставин суд дійшов переконання, що підстави для задоволення зустрічного позову визнання недійсною частини правочину відсутні. Також у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача 2 102 грн судового збору, оплата яких підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved