Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

02 червня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хайкина О.Л., про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батькові позивачки ([PERSON]) та її сестрі ([PERSON].) належала квартира [ADDRESS]. У [PERSON] за життя також був син, [PERSON] У червні 1997 року батько позивачки помер, після чого із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачка, її сестра та брат, отримавши згодом відповідні свідоцтва. У липні 2003 року [PERSON] помер, а у червні 2015 року померла сестра позивачки. Правовстановлювальні документи на спадкове майно відсутні, що стало причиною відмови третьої особи у видачі свідоцтва про право на спадщину. У заявленому позові (з урахуванням уточнень до нього) позивачка просила встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], визнати за нею права власності на 5/6 часток спадкової квартири після смерті [PERSON], а також на 1/6 частину - після смерті [PERSON] (а.с.а.с. 2 - 5, 27, 103 - 105). 14 серпня 2017 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] - сина [PERSON] У судовому засіданні представниці позивачки підтримали заявлений позов. Представник відповідача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хайкина О.Л. до суду не з'явилася, звернувшись із заявами про розгляд справи за її відсутності (а.с. 79). [PERSON] до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представниць позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги у справі підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка доводиться дочкою [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] та [PERSON] (а.с.а.с. 6 - 8, 17, 44, 65, 65-звор.). За життя [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (по 1/2) належала квартири [ADDRESS] (тепер - м. Дніпро) (а.с.а.с. 12, 19). [INFO] [PERSON] помер (а.с.а.с. 16, 63). 02 грудня 1997 року позивачка звернулася до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 61). 05 січня 1998 року [PERSON] також звернулася до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 62). Того ж дня позивачці, [PERSON] та [PERSON] П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на частину спадщини (грошові кошти) після смерті [PERSON] (а.с. 68). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 18). 19 червня 2015 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хайкиної О.Л. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 41). 19 лютого 2016 року позивачка через свою представницю звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хайкиної О.Л. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 69). Того ж дня приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хайкина О.Л. своєю постановою відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлювального документа на спадкове майно (а.с.а.с. 20, 70). Відповідно до частин першої, другої статті 524 Цивільного кодексу України 1963 року (далі - ЦК 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з частиною першою статті 529, статтею 530 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті [PERSON] залишилося три спадкоємці його майна - позивачка, [PERSON] та [PERSON] За цим же правилом після смерті [PERSON] залишилося два спадкоємці його майна - позивачка та [PERSON] (ураховуючи неприйняття [PERSON] спадщини). У відповідності зі статтею 548, частинами першою, другою статті 549 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] та [PERSON] протягом шести місяців після смерті [PERSON] звернулися до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини та набули право на частку спадщини, отже, у розумінні приведеної норми, прийняли спадщину у рівних частках (по 1/6). Крім того, [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступила у володіння спадковим майном, мешкаючи у спадковій квартирі, отже, у розумінні приведеної норми, також прийняла спадщину. За правилами, встановленими статтею 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1222 ЦК передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом статей 1261, 1262 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті [PERSON] залишився один спадкоємець її майна - позивачка. Згідно з частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав нотаріусу відповідну заяву. Позивачка протягом шести місяців після смерті [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже, у розумінні закону, прийняла спадщину. У відповідності з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що заявлені у справі позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] прийняла спадкове майно після смерті [PERSON], а позивачка - після смерті [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved