Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

02 березня 2018 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивачем 30.03.2018 рок уточнювалися, про що подана відповідна позовна заява. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.09.2006 року на підставі Заяви [PERSON] між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у розмірі 4600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, відповідач порушила умови договору кредиту, не повертала отриманий кредит своєчасно, не сплачувала кошти (відсотки) за користування ним, у зв`язку із порушенням умов договору, станом на 11.02.2018 року відповідач має заборгованість в розмірі 11794,27 гривень, з яких: тіло кредиту за період 18.06.2012р. по 11.02.2018р.- 4040,85 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 21.07.2012р. по 30.06.2017р -2456,99 грн.; нараховано пені за період з 01.05.2017р. по 11.02.2018р. - 4258,61 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 537,82 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року, справу прийнято до провадження судді Ваврушак Н.М., у зв`язку із закінченням повноважень судді Зіміна М.В., справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.08.2019 року розгляд справи відкладено, у зв`язку із неявкою відповідача. У судовому засіданні представник позивача Бражник Д.С. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що борг сплачений повністю, що підтверджується квитанціями про сплату боргу, а також посилається на обставини викладені в письмовому відзиву. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2006 року на підставі Заяви [PERSON] між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 11-26). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов та правил, відповідач [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В порушення своїх зобов`язань та правил, відповідач кредит не повертала у повному обсязі. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як слідує з вимог п.1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, Умовами та Правилами, клієнт сплачує банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 11.02.2018 року у загальному розмірі 11794,27 грн. Так, після звернення до суду з даним позовом та відкриття провадження у справі позичальником, відповідачем по справі були сплачені кошти на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» в загальному розмірі 10900,00 грн., що підтверджується квитанціями (а. с. 66, 67, 87). Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 11.02.2018 року становить 11794,27 грн., з яких тіло кредиту за період 18.06.2012р. по 11.02.2018р.- 4040,85 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 21.07.2012р. по 30.06.2017р -2456,99 грн.; пеня за період з 01.05.2017р. по 11.02.2018р. - 4258,61 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 537,82 грн. Судом встановлено, що позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості по кредиту, просить у тому числі, крім тіло кредиту, стягнути пеню за прострочене зобов`язання, пеню за несвоєчасність сплати боргу, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Оцінивши всі зібрані у справі докази, суд вважає, що у даному випадку позивачем не обґрунтовані вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій, і тому задоволенню підлягають стягнення з відповідача: тіло кредиту за період 18.06.2012р. по 11.02.2018р.- 4040,85 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 21.07.2012р. по 30.06.2017р -2456,99 грн.; пеню за період з 01.05.2017р. по 11.02.2018р. - 4258,61 грн., всього - 10756,45 грн. Відповідачем по справі сплачені кошти на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» в загальному розмірі 10900,00 грн., а тому суд приймає рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати суд керується ст. 141 ЦПК України. На підставі наявного у справі розрахунку заборгованості та наданих відповідачем квитанцій, суд дійшов висновку, що сума заборгованості на даний час відповідачем сплачена у більшому розмірі, ніж визначена судом. З урахуванням вказаного, різницю сплаченої сумі відповідачем слід віднести як сплачений позивачем судовий збір, а решту суми - 143,55 грн. слід стягнути з відповідача на корить позивача.

Outcome: approved