Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

03.10.2016р. в.о. керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON], покликаючись на те, що [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і вироком Городоцького районного суду від 23.05.2016 р. у справі № 441/508/16-к йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Вироком суду встановлено, що відповідач 29.01.2016р. близько 22.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння в будинку, належному [PERSON], що на вул. Відродження України, 98 в с. Суховоля Городоцького району Львівської області, за раптово виниклого конфлікту з потерпілим [PERSON] умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки по обличчі та близько 10 ударів руками в область грудної клітки з правої та лівої сторін тулуба, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер з обох сторін, двобічний гемоторакс (крововиливи в грудні порожнини), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та струсу головного мозку і двох синців на повіках обох очей, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Вказувала, що з листа КЗ Городоцької районної ради «Городоцька ЦРЛ» вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні лікарні з 30.01.2016р. до 03.02.2016р., при цьому загальна сума затрачених коштів на його лікування становить 801 грн. 34 коп.. Водночас, згідно листа КУ Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ІІ торакальному відділенні з 03.02.2016р. до 09.02.2016р., при цьому загальна сума затрачених коштів на його лікування становить 817 грн. 56 коп. та на день звернення до суду з позовом відповідачем не відшкодована. Просила стягнути з [PERSON] на користь Городоцької районної ради до районного бюджету Городоцького району Львівської області понесені КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ» витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 801 грн. 34 коп. та на користь Львівської обласної ради до обласного бюджету м. Львова понесені КУ ЛОР «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 817 грн. 56 коп., а також покласти на відповідача сплату судового збору. В судовому засіданні прокурор Городоцької місцевої прокуратури Львівської області [PERSON] позов підтримала, покликаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представники позивачів - Городоцької районної ради Львівської області та Львівської обласної ради, в судове засідання не зявилися, від представника Львівської обласної ради 04.11.2016р. надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а також від нього не надходило клопотання про відкладення судового засідання. Представники третіх осіб Комунального закладу Городоцької районної ради Львівської області та Комунальної установи Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр», в судове засідання не зявилися, проте подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Згідно ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, що відповідає і ст.89 Бюджетного кодексу України. Відповідно до п.6 Постанови КМУ № 545 від 16.07.1993р. «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» у разі, коли при постановленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Згідно п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що згідно вироку Городоцького районного суду від 23.05.2016р. [PERSON] 29.01.2016р. близько 22 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння в будинку, належному [PERSON], що на вул. Відродження України, 98 у с. Суховоля Городоцького району Львівської області, за раптово виниклого конфлікту з потерпілим [PERSON] на ґрунті особистих неприязних стосунків умисно наніс останньому один удар кулаком правової руки по обличчі та близько 10 ударів руками в область грудної клітки з правої та лівої сторін тулуба, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер з обох сторін, двобічний гемоторакс (крововиливи в грудні порожнини), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та струсу головного мозку і двох синців на повіках обох очей, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Вирок набрав законної сили (а.с.7). Постановою Пленуму ВСУ № 11 від 17.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» кошти, витрачені на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, можуть покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями, при цьому відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого у лікарні, госпіталі, диспансері чи іншому стаціонарному лікувальному закладі, і зазначене відшкодування можливе лише тоді, коли є причинний звязок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебування потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993р., сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоровя, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи із кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування. Відповідно до довідки-розрахунку адміністрації КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ» № 118 від 22.08.2016р. до історії хвороби № 686 громадянина [PERSON], який перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 30.01.2016р. до 03.02.2016р., вартість лікування останнього становить 801 грн. 34 коп. (а.с.8-9). Згідно розрахунку вартості перебування хворого [PERSON] у КУ ЛОР «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» в період з 03.02.2016р. до 09.02.2016р. вартість лікування становила 817 грн. 56 коп. (а.с.10-11). Вказані довідки суд визнає належними та допустимими доазами на підтвердження понесених витрат закладами охорони здоровя. Оскільки [PERSON] вчинив злочин, внаслідок якого [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 30.01.2016р. до 03.02.2016р. в КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ» та з 03.02.2016р. до 09.02.2016р. в КУ ЛОР «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр», він зобовязаний відшкодувати витрати закладам охорони здоровя на лікування потерпілого. Відповідно до абз.3 п.3 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 07.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму витрат на лікування потерпілого. Так, невідшкодування відповідачем витрат, понесених закладом охорони здоровя на лікування особи, потерпілої від злочину, призводить до зменшення дохідної частини кошторису вказаних закладів, що негативно впливає на соціально-економічну ситуацію та порушує інтереси установи внаслідок того, що ці кошти не можуть бути використані на забезпечення належного функціонування закладу охорони здоровя, в звязку з чим останній потребує додаткового фінансування за рахунок бюджетних коштів. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги прокурора про стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі ст.1206 ЦК України, ст.89 БК України, Постанови КМУ № 545 від 16.07.1993р. «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання»,

Outcome: approved