Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

04.10.2021 [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позов обґрунтовано тим, що з 13.10.2007 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя у подружжя не склалось через різні погляди на сімейне життя, врегулювання питань побуту, участі у створенні та накопиченні бюджету, розподілу сімейних обов`язків. Більше шести місяців сторони не підтримають фактичні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме його інтересам. Вважає, що місцем проживання дитини повинно бути визначено з відповідачем. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2021 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну вимогу про розірвання шлюбу просить задовольнити, позовну вимогу про визначення місця проживання дитини просить залишити без розгляду, оскільки сторони самостійно врегулювали питання щодо місця проживання дитини. Відповідачка подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 13.10.2007 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви та заяви відповідачки про визнання позову встановлено, що сторони мають несумісні характери та різні погляди на ведення їхнього спільного побуту, і загалом, життя, у наслідок чого вони не проживають разом, не мають наміру примиритися. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Оскільки позивач не підтримує позовну вимогу про визначення місця проживання дитини, суд дійшов висновку до залишення позовної заяви в цій частині без розгляду. Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: partial