Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

04.07.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому, враховуючи уточненні позовні вимоги (заява від 24.07.2017 року), просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, також просив встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер 04.02.2016 року, є двоюрідним братом [PERSON], визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті 04.02.2016 року [PERSON], виданого 15.05.2017 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (серія та номер 2566) на імя [PERSON] на квартиру №[ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на квартиру №[ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 04.02.2016 року. Позов мотивований тим, що позивач народився 10.06.1976 року в с. Лісниче Бершадського району Вінницької області. Згідно погосподарсьвої книги №2 за 1958-1960 роки сільської ради с. Лісниче в серпні 1899 року народився та проживав дід позивача [PERSON]. Його дружиною та бабкою позивача була [PERSON]. В по господарській книзі №2 зазначено про народження їх дітей: [PERSON]., травень [INFO], син, [PERSON]., лютий [INFO], дочка, [PERSON] [PERSON], березень [INFO], дочка. Позивач вказує, що повним вірним імям [PERSON]. є «Луцишина Ганна Кіндратівна», відповідно повним вірним імям [PERSON] [PERSON]. є «Луцишина Акуліна Кондрівна». Позивач зазначає, що він є сином [PERSON], яка померла 31.08.2003 року, інших дітей у померлої не було. Рідна сестра його матері [PERSON] тривалий час проживала в м. Алма-Ата, де у неї народився син [PERSON], [INFO]. В подальшому тітка позивача [PERSON] разом із сином [PERSON] переїхала до м. Вінниці, де у 1996 році вони приватизували 2-кімнатну квартиру №[ADDRESS], в якій вони проживали спільно, 15.09.2012 року [PERSON] померла. 04.02.2016 року помер [PERSON], який був двоюрідним братом позивача. Про його смерть позивач дізнався в липні 2016 року. Померлий не мав дітей, не одружувався, проживав одиноко, оскільки мав відкриту форму туберкульозу. Зі слів сусідів позивач дізнався, що похованням [PERSON] займалися сторонні люди, яких вони раніше з померлим не бачили. Документи, які б підтвердили факт родинних стосунків позивача та померлого зберігалися в квартирі померлого, доступу до якої позивач не має. Позивач вважає, що має право на спадкування належного померлому майна після його смерті, тому надіслав до Третьої вінницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В подальшому позивач дізнався, що його заява не дійшла до нотаріальної контори. З інформаційної довідки від 31.05.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що належна [PERSON] квартира №[ADDRESS] зареєстрована 15.05.2017 року за [PERSON] на підставі виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2017 року та вчинено запис про державну реєстрацію права (індексний номер 35177703 від 15.05.2017 року). [PERSON] на звернення представника позивача повідомила, що нотаріальні дії вчинені нею на підставі рішення суду про встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю. Позивач вважає, що [PERSON] ніколи не проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, відповідно, не набула права на спадщину за законом після смерті останнього. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2017 року розєднано в самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно, позовну заяву в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно передано на авторозподіл автоматизованою системою документообігу суду. Позовна заява в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно за результатами авторозподілу автоматизованої системи документообігу суду надійшла в провадження судді Волошина С.В. (справа №127/25681/17). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2018 року провадження у справі № 127/25681/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно - зупинити до набрання законної сили рішенням в цивільній справі № 127/14214/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою суду від 27.11.2017 року без винесення окремого процесуального документа витребувано від Першої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON], від приватного нотаріуса [PERSON] належним чином засвідчені копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представника позивача [PERSON] позов підтримала з тих же підстав що наведено в позові, пояснила, що факти родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копією погопосодарської книги №2 за 1958-1960 роки, довідками сільської ради, показами свідків, архівною довідкою обласного архіву. Детальні покази свідків, які достовірно повідомили про факт родинних відносин рідних сестер відкрили обставини про які, до розгляду справи, невідомо було нікому з учасників процесу. Зокрема свідки повідомили про мовні вади обох сестер, зокрема одна була майже німа а інша заікалась. Односельці повідомили, що [PERSON] та Акуліна ([PERSON]) спілкувались між собою, розуміли один одного, разом проводили родинні свята, приїздили один до одного в гості та на церковні свята (зокрема проводи). Неточності в написанні їх імен та по батькові а також незначні неточності в документах, щодо віку сестер обумовлені неграмотністю осіб, які вели по господарські книги, а також тим, що інформація у вказані книги вносилась не з документів а на слуг. В судове засідання відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, в ході розгляду справи [PERSON] заперечував проти задоволення позову у звязку з недоведеністю позовних вимог. Під час надання пояснень по суті спору зазначив, що висловиться по суті спору в судових дебатах, разом з тим, в судові засідання по справі більше не являвся. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] заперечила проти задоволення позову, звернувши увагу суду на розбіжності в документах, а саме пояснила, що згідно по господарської книги [PERSON] [PERSON] народилася в березні 1937 року, а згідно архівної довідки та актового запису дата народження [PERSON] [PERSON] - 01 березня 1938 року. Крім того, за архівною довідкою [PERSON]. на час народження доньки [PERSON] мала 37 років, а згідно по господарської книги [PERSON]. народилася 1903 року і станом на час народження доньки [PERSON] їй не могло бути 37 років, а лише 35. Додатково пояснила, що на той час в селі проживало багато сімей з одним прізвищем, а довідку стосовно родинних відносин позивача та померлого [PERSON] голова Лісниченської сільської ради взагалі не мав права видавати, оскільки визначення родинних звязків належить до компетенції органів РАЦСу. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є товаришем позивача, він все своє дитинство провів в с. Лісниче, там жили його баба та дід. З [PERSON] свідок дружив з дитинства, мати позивача звати [PERSON]. Вона проживала в с.Лісниче. На свята з Вінниці до [PERSON] приїздили [PERSON] і [PERSON], та [PERSON] (позивач) казав, що це його тітка (мамина рідна сестра), а [PERSON] (син тітки) його двоюрідний брат. Також [PERSON] приїздила на похорон тітки [PERSON] (матері [PERSON] (позивача). Свідок памятає, що баба [PERSON] була німою, баба [PERSON] заїкалася. З [PERSON] (сином [PERSON]) свідок сильно не спілкувався, бо у того був туберкульоз, крім того той любив випити. [PERSON] з матірю у Вінниці по вул. Павлова, 2, можливо,4. Свідок памятає це, оскільки, коли вчився у Вінниці проживав поблизу їх будинку, періодично зустрічав на вулиці [PERSON] та [PERSON]. Свідок показав, що [PERSON] і [PERSON] були двоюрідними братами, про що вони особисто йому говорили, також обоє казали, що їх мами рідні сестри. Свідку відомо, що [PERSON] з мамою повернулися з Казахстану. Свідку відомо, що [PERSON] померла наприкінці літа 2003 року, на її похороні була [PERSON] [PERSON]. Остання померла в 2011 чи 2012 році. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що її бабка проживала в с.Лісничому, там свідок провела своє дитинство. [PERSON] свідок знає з дитинства, оскільки він там проживав (в с.Лісниче). Позивач жив з мамою, яку звали [PERSON]. До них приїздили сестра [PERSON] з сином [PERSON]. [PERSON] був старший за [PERSON] (позивача). Коли вони приїздили, то всі казали, що до [PERSON] приїхав брат з Вінниці. [PERSON] була німою. По приїзду свідок спілкувалася в компанії [PERSON] та [PERSON], коли останні йшли гуляти брали свідка із собою. Свідку достовірно відомо, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, про цей факт знає все село. [PERSON] трохи заїкалася, проте вона розуміла свою сестру [PERSON], яка була німою, вони вміли спілкуватися. Як звали діда позивача свідок достовірно не памятає, їй здається, що [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є сільським головою Лісниченської сільської ради, пояснив, що йому відомо що у [PERSON] була мати [PERSON], з якою свідок був особисто знайомий. Вона проживала в с. Лісниче, де і померла. Свідок, як сільський голова, був вхожий до кожного двору та всіх в селі знав. Вказав, що до [PERSON] приїздила її сестра [PERSON] [PERSON] (Акуліна) Кіндратівна. Їх батька звали [PERSON], якого в селі також називали Кондра. Останній мав дружину [PERSON]. У [PERSON] і [PERSON] було дві доньки: [PERSON] і [PERSON], яку також називали Акуліна. [PERSON] приїздила до [PERSON] і вони спілкувалися як сестри. [PERSON] погано розмовляла, [PERSON] розуміла її, читала по губах. [PERSON] приїздила з сином [PERSON], [PERSON] казала що до неї приїжджає сестра з сином. Стосовно розбіжностей в написанні імен свідок пояснив, що в по господарських книгах розбіжності в написанні прізвищ жителів села зумовлені тим, що книги на той час вів дід, який вважався грамотним. Звали його [PERSON]. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, враховуючи показання свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2017 року у справі №127/5058/17 встановлено факт того, що [PERSON] (відповідач у справі) проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], який помер 04.02.2016 року, в період з січня 2000 року по 04.02.2016 року (а.с.134-135). Відповідачу [PERSON] приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 15.05.2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстром №2566 (а.с.178). Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 07.06.2017 року за №890/02-31 видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON],оскільки він, зокрема, не надав доказів родинних та інших відносин з померлим (а.с.28). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.09.2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2017 року у справі №127/5058/17 закрито, у звязку з ненаданням останнім належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON], як наслідок апелянтом не підтверджено, що він має передбачене ст. 292 ЦПК України право на апеляційне оскарження вказаного рішення суду першої інстанції. (а.с.98-99). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою [PERSON] на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05.09.2017 року у справі №127/5058/17 (а.с.87). Як вбачається з викладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] існує спір про право щодо спадкування майна померлого [PERSON] Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. В даному випадку, враховуючи обставини справи, позивач, звернувшись до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин між ним та померлим як двоюрідними братами, та родинних відносин між їх матерями як рідними сестрами, обрав вірний спосіб захисту свого спадкового права. Згідно копії погосподарської книги №2 с. Лісниче за 1958, 1959, 1960 роки в с. Лісниче проживала сімя до складу якої входили: [PERSON]., серпень [INFO] (голова сімї), [PERSON]., жовтень [INFO] (жінка), [PERSON]., травень [INFO] (син), [PERSON]., лютий [INFO] (дочка), [PERSON] [PERSON]., березень [INFO] (дочка), [PERSON]., листопад [INFO] (сестра) (а.с.194-195). Згідно архівної довідки №07-818/7 від 01.03.2017 року, виданої Державним архівом Вінницької області в книзі актових записів про народження громадян по с.Лісниче Бершадського району Вінницької області за 1938 рік є актовий запис №14 за 03 березня 1938 року про народження дитини [PERSON], дата народження 01.03.1938 року, батьки: [PERSON] (так у документі), 39 р., [PERSON] (так у документі), 37 р., національність: українці (а.с.11-12). Як вбачається з викладеного [PERSON] [PERSON]., березень [INFO], та [PERSON]., лютий [INFO], були рідними сестрами, мали спільних батьків [PERSON]., серпень [INFO] та [PERSON]. 23.11.2017 року Лісниченською сільською радою Бершадського району видано довідку №896, згідно якої різні особові прізвища «Луцишена» (запис в по господарській книзі [PERSON], лютий [INFO]) та «Луцишина» (запис [PERSON], [INFO]) належать одній і тій самій особі [PERSON], [INFO], дочці [PERSON] та [PERSON] (а.с.90). Так само, 23.11.2017 року Лісниченською сільською радою Бершадського району видано довідку №898, згідно якої різні особові імена та по батькові «Кондрат Філімонович» (запис «[PERSON], серпень [INFO]»), «Кондрат Філімонів» та «Кіндрат Філімонов» належать одній й тій самій особі [PERSON], 08.1899 р.н., який працював у КСП «40-річчя Жовтня» та проживав в [INFO] (а.с.89). Суд, дослідивши проблематику різного написання власних імен в погосподарських книгах в довоєнні часи, ознайомившись з рядом досліджень філологів-науковців, встановив, зокрема, що цілий ряд імен мали різні форми вживання (основну та розмовну). У випадку якщо імя мало російське походження, то форм його вживання (розмовних, зменшуваних, пестливих, застарілих) могло бути багато (до 5-7). В ті часи повноваження щодо наповнення погосподарських книг могли покладатися на писемну (грамотну) людину. Точному, однаковому написанню імен (прізвищ, по батькові) суттєвого значення не надавалося. Нерідко власні імена записувалися «на слух», із застосуванням звичних для населеного пункту скорочень імені («як люди називають»), довільного перекладу імені з російської (будь-якої іншої) мови тощо. Зокрема, згідно словника власних імен людей (українсько-російський і російсько-український), виданого Інститутом мовознавства ім. О.О. Потебні Академії наук УРСР в 1967 році за рецензією [PERSON], за консультуванням з питань цивільного законодавства доктора юридичних наук [PERSON], імя українською мовою «Кіндрат» при перекладі на російську мову може вживатися як «[PERSON], [PERSON]». Так само, українською мовою імя «Килина» (розм. «Кулина», рідше «Якулина») при перекладі на російську мову може вживатися як «Акилина», рідше «Акулина». Вищевикладене переконує суд в тому, що різне написання імен, прізвищ, по батькові в офіційних документах, історично мало місце, тому різне написання імен Акуліна ([PERSON], [PERSON], [PERSON]), [PERSON] ([PERSON], Кондра), прізвища «Луцишина» ([PERSON]) та, відповідно, по батькові «Кондрівна, Кіндратівна» не може стати перепоною у встановленні відповідного юридичного факту. Крім того, згідно вищенаведеної погосподарської книги [PERSON]. народилася в лютому 1935 року, згідно свідоцтва про смерть [PERSON] (місце смерті с.Лісниче Бершадського району) остання померла 31.08.2003 року у віці 68 років, звідки вбачається рік її народження 1935. На підставі викладеного та враховуючи показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд дійшов висновку, що імя [PERSON], [INFO], яка померла 31.08.2003 року, в погосподарській книзі №2 с.Лісниче за 1958-1959-1960 роках помилково записано як [PERSON]., народжена в лютому 1935 року. Судом досліджено розбіжності в написанні року народження [PERSON] [PERSON] в погосподарській книзі (березень 1937 року) та в записі акту про народження (01.03.1938 року), а тому суд констатує, що такі розбіжності в даті народження вказаної особи у цих двох документах дійсно мають місце (на що вказував представник нотаріальної контори). Разом з тим сукупність інших доказів (входження [PERSON], [PERSON], Луциши(е)ної Г.К. та Луциши(е)ної К.К. до одного колгоспного двору, та наявність у по господарських книгах записів щодо їх родинних відносин, зокрема між двома останніми як рідними сестрами), а також вірогідна можливість технічної чи арифметичної помилки в зазначенні віку матері [PERSON] [PERSON] в записі про її народження (37 років при зазначенні року народження в по господарській книзі 1903 рік, при тому що вік батька зазначено вірно), приводить суд до висновку, що імя [PERSON], [INFO], яка померла 15.09.2012 року, в погосподарській книзі №2 с.Лісниче за 1958-1959-1960 роках помилково записано як [PERSON] [PERSON]., народжена в березні 1937 року. Все вищевикладене приводить суд до висновку, що в судовому засіданні доведено факт, що [PERSON], [INFO], яка померла 31.08.2003 року, є рідною сестрою [PERSON], [INFO], яка померла 15.09.2012 року. Стосовно встановлення факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON], померлим 04.02.2016 року як двоюрідними братами суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ИА №493848, виданого повторно органом ЗАГС м. Алма-Ата 22.06.1983 року, заповненого російською мовою, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] (отец) та [PERSON] (мать) (а.с.119). Судом встановлено, що [PERSON] з сином [PERSON] певний період часу жили в м. Алма-Ата та згодом переїхали до м. Вінниці. Вказана обставина повідомлена позивачем в позовній заяві, про неї зазначали допитані по справі свідки. Така обставина не заперечувалась та не спростована доказами відповідача. Згідно свідоцтва про право власності від 03.09.1996 року, дублікат якого видано адміністрацією підприємства ПАТ «Поділля» 30.01.2017 року, [PERSON] та [PERSON] набуто в спільну часткову власність квартиру [ADDRESS] шляхом приватизації (а.с.147). Частка вправі власності на квартиру кожного зі співвласників становила 1/2 (а.с.148, 170-177). Право власності на вказану квартиру за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в КП «ВООБТІ» 13.09.1996 року за №301/25897 та записано в реєстрову книгу за №274 (а.с.146). Згідно копії особового рахунку №166546, наданої ТОВ «ЖЕО» 19.07.2017 року за вих. №5520, за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] (власник), [INFO], - з 08.05.1984 року (дата прибуття) по 15.09.2012 року (дата вибуття), [PERSON] (син), [INFO], з 27.03.1983 року (дата прибуття) по 18.03.2016 року (дата вибуття) (а.с.95, 97). Зазначене додатково підтверджується довідками ТОВ «ЖЕО» від 08.11.2016 року (№1379) та від 19.07.2017 року (№673) (а.с.91,94,96). Отже, з вищевикладеного суд робить висновок, що між [PERSON] та [PERSON] існували родинні відносини мати-син. 15.09.2012 року [PERSON] померла (а.с. 120). Після її смерті відкрилася спадщина. Із заявою про прийняття спадщини після померлої та про видачу відповідного свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори ніхто, в т.ч. [PERSON], не звертався (а.с.144-145,178). Судом встановлено, що [PERSON] народився 10.06.1976 року в с. Лісниче Бершадського району Вінницької області. Згідно свідоцтва про народження серії ІV 400408 матірю [PERSON] є [PERSON] (а.с.10). Тобто позивач [PERSON] є сином [PERSON], яка згідно встановленого в цьому рішенні факту, є рідною сестрою [PERSON], яка в свою чергу є матірю [PERSON], а отже [PERSON] та [PERSON] являються двоюрідними братами. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Враховуючи зазначене та встановлені в судовому засіданні факти та обставини, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], який є сином [PERSON], яка померла 31.08.2003 року, є двоюрідним братом [PERSON], який помер 04.02.2016 року, матірю якого була [PERSON], яка померла 15.09.2012 року. Встановлення вказаного факту позивачу необхідно для захисту та реалізації своїх прав на спадкування, як спадкоємцем пятої черги, у випадку відсутності спадкоємців попередніх черг. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення. Стосовно розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позову за 2 вимогами немайнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 280 гривень (2*640 гривень). При зверненні до суду позивачем, в першій редакції позовної заяви, було заявлено 5 вимог немайнового характеру та 1 вимогу майнового характеру (ціна позову 344 348 гривень), сплачено судовий збір за ставками судового збору, що діяли на дату звернення з позовом до суду (04.07.2017 року) 3 840 гривень як за 6 позовних вимог немайнового характеру (640 гривень*6), що вбачається з квитанції від 12.06.2017 року (платіж №1312) (а.с.1). Згідно квитанції №0.0.795123483.1 від 27.06.2017 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 803,49 гривень (а.с.2). Всього позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 6 643,49 гривень. До відкриття провадження у справі позивачем було уточнено позовні вимоги, в позовній заяві нової редакції заявлено 3 вимоги немайнового характеру та 1 вимогу майнового характеру (ціна позову 344 348 гривень). Розмір судового збору за уточненими позовними вимогами становить 5 363,48 гривень (3*640грн.+3 443,48 грн.). Тобто позивачем надміру сплачено судовий збір в сумі 1 280 гривень за 2 вимоги немайнового характеру, який, згідно норм Закону України «Про судовий збір», підлягає поверненню позивачу. На підставі викладеного та

Outcome: approved