Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

03 лютого 2014 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення боргу за договором позик, а також 3% річних від простроченої суми боргу, оскільки добровільно відповідач відмовляється виконати взяті на себе зобов'язання та у визначений строк борг не повернув. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 16 липня 2012 року за усною угодою позики та шляхом складання боргового документа (розписки), відповідно до умов якої позивачка передала у власність відповідачу 17000.00 доларів США, що становить, за офіційним курсом Національного банку України 135881.00 грн., (офіційний курс гривні до долара США за даними НБУ складає 799.300 грн., за 100 доларів США на дату подання зазначеної позовної заяви), а [PERSON], взяв їх і зобов'язувався повернути вищезазначену суму позики 30 серпня 2012 року. У зв'язку з тим, що [PERSON], зазначених коштів не повернув і не виконує взятих на себе договірних зобов'язань, позивачка просить суд стягнути на її користь із відповідача суму неповернутого боргу в розмірі 135881.00 грн., основного боргу та 5818.66 грн., - 3% річних від простроченої суми боргу, а всього на загальну суму 141 699.66 грн., та стягнути з відповідача понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], - адвокат [PERSON], діючи на підставі договору, заявлені позовні вимоги позивачки підтримав із підстав, які наведено у позовній заяві та просить суд задовольнити позов [PERSON], у повному обсязі, і провести судовий розгляд справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і завчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про, що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.19). Клопотання про відкладення розгляду справи або клопотання про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходило, у зв'язку з чим і на підставі положень ст.ст.224, 225 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що 16 липня 2012 року відповідач отримав від позивачки кошти в сумі 17000.00 доларів США, остаточною датою повернення боргу сторонами домовлено 30 серпня 2012 року. Даний факт посвідчено розпискою, яка міститься в матеріалах справи з підписом відповідача, як зазначено в розписці (а.с.8). За офіційним курсом Національного банку України, станом на 03.02.2014 року 17000.00 доларів США еквівалентна 135881.00 грн., (офіційний курс гривні до долара США за даними НБУ складає 799.300 грн., за 100 доларів США на дату подання зазначеної позовної заяви) (а.с.23,24). Крім того позивачкою надано розрахунок заборгованості у розмірі 3% річних від простроченої суми боргу, яка становить 727.97 доларів США, що еквівалентно 5818.66 грн. (а.с.5). На вимогу суду, представником позивачки, представлено оригінал розписки, що підтверджує укладення вищезазначеної угоди між сторонами та повідомлення про офіційний курс гривні до іноземної валюти станом на 03.02.2014 року (а.с.22-24). Загальна сума боргу позичальника у гривневому еквіваленті складає 141699.66 грн., (135881.00 грн., - сума позики та 5818.66 грн.,- 3% річних). Так, відповідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України ...; відповідно до ст.530 ЦК України слідує, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім цього ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Із ст. 1046 ЦК України з якої слідує, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1047 ЦК України у якій зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. На позичальника покладається обов'язок, передбачений статтею 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Частиною першою статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Приписами частини другої статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із тим, із частини 2 статті 533 ЦК України слідує, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. У випадках, коли грошове зобов'язання виникло у валюті, положення частини 2 статті 625 ЦК України в частині стягнення з боржника інфляційного збільшення суми боргу при його виконанні не застосовуються. А отже, враховуючи вищенаведене, та те що відповідач добровільно умови договору не виконав, кошти позивачці вчасно не повернув, що потягло за собою виникнення відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, в частині стягнення з боржника трьох процентів річних від простроченої суми боргу, оскільки дані обставини порушують права позивачки, які в свою чергу підлягають судовому захисту. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved