Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

04.02.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання з тих підстав, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2020. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Шлюбні відносини між подружжям припинені, з березня 2021 року сторони разом не проживають, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, а позивач, в свою чергу, не має достатнього доходу для утримання себе та дитини, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не працевлаштована. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Від позивача та відповідача у справі надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.ч. 2,4,6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із матір`ю - позивачем [PERSON] , відповідач, в свою чергу, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved