Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

02.06.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів посилаючись на те, що вона є опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO], батьками якого є відповідачі, котрі, згідно з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18.01.2016 року, позбавлені у відношенні дитини батьківських прав; на даний час [PERSON] повністю перебуває на утриманні позивача, а [PERSON] та [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надають, хоча спроможні це робити, тому [PERSON] просить стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від їх доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечує. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями Конвенції про права дитини та Декларації прав дитини інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], у відношенні якого відповідачі, згідно з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18.01.2016 року позбавлені батьківських прав, а позивач [PERSON] призначена опікуном (а.с.5-7). Згідно з довідкою виконавчого комітету Бахмацької міської ради Чернігівської області № 2071 від 16.05.2016 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом з [PERSON] в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Глінки,6 (а.с.8). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Згідно з положеннями ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку утримувати дитину. На час розгляду справи домовленості між батьками дитини та опікуном з приводу участі відповідачів в утриманні сина не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України, в силу якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на те, що обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним; відповідачі є особами працездатного віку; добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надають, хоча спроможні це робити; враховуючи насамперед інтереси неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та їх задоволення в повному обсязі. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з кожного з відповідачів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина відповідачів [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) кожного відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідачів на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved