Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

04.12.2019 позивач звернулась до суду з цим позовом в якому просила постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. Підставами звернення до суду стало те, що позивач являється бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] , дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, мати дитини [INFO] померла. Батько дитини [PERSON] , який являється її сином участі у вихованні та утриманні сина не приймає, в зв`язку з чим ним була написана заява, нотаріально посвідчена, в якій останній просив позбавити його батьківських прав відносно його сина [PERSON] та призначити його опікуном її - [PERSON] . Позивач вказала, що дитині на даний час виповнилось вже шість років, проте батька він бачить вкрай рідко, раз на декілька місяців у зв`язку з відсутністю батька вдома, участі у вихованні сина батько не приймає, коштів на його утримання не надає, особливого бажання спілкуватись з сином не має. Крім того, відповідач тричі перебував у місцях позбавлення волі за вчинення крадіжок. Позивач є для дитини найближчою людиною, з якою онук проживає. Відповідно до розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації саме її призначено опікуном онука [PERSON] , якому нею забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, натомість відповідач жодним чином не позбавлений інформації про місце перебування її та дитини, будь - яких перешкод у спілкуванні батька з дитиною вона не чинить, проте останній просто не бажає виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Браїлівської селищної ради вирішено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] . Відповідач відзиву не подав. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 18.12.2019 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Справа призначена до підготовчого засідання на 31.01.2020. 21.01.2020 підготовче провадження закрито справа призначена до судового розгляду на 18.03.2020. До матеріалів справи долучено висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] 18.03.2020 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, заздалегідь надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Надала для огляду оригінали документів. 18.03.2020 відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в заздалегідь поданій до суду заяві позовні вимоги [PERSON] про позбавлення його батьківських прав визнав, справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Жмеринської районної державної адміністрації та опікунської ради при Браїлівській селищній раді Жмеринського району Вінницької області належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, клопотання про відкладення розгляду справи, письмові пояснень по суті позовних вимоги, не надали. Відповідності до частини 3 ст. 223 ЦПК України судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів у відсутність представників третіх осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки виконавчого комітету Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 27.09.2019 № 2660, [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з нею проживають: онук [PERSON] , син [PERSON] . Син [PERSON] за даною адресою не проживає (а.с.7). Як вбачається з копії характеристики Сьомацької загальноосвітньої школи Жилавський Володимир учень першого класу до школи готовий фізично та психологічно, відношення до школи позитивне, стосунки у класі дружні (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Згідно копії заяви [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу від 05.11.2015 року, останній просив лишити його батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Як вбачається з копії висновку про доцільність позбавлення батьківських обов`язків [PERSON] , 18.11.2019 опікунською радою при виконавчому комітеті Браїдівської селищної ради зроблено висновок про незадовільне виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , та доцільність позбавлення його батьківських прав (а.с.13). Розпорядженнями Жмеринської районної державної адміністрації від 05.04.2019 № 132 та від 10.04.2019 № 147 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, його опікуном призначено [PERSON] (а.с.14-16). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.02.2006 року, за [PERSON] визнано право власності на жилий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] (а.с.17). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Жмеринської районної державної адміністрації від 30.01.2020 № 01-01-59/163 про позбавлення батьківських прав, який надано на вимогу суду, визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.35-37). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не оспорюються. Мотиви суду. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову відповідачем, зважаючи на доведеність факту невиконання [PERSON] відносно свого сина [PERSON] батьківських обов`язків, позовні вимоги слід задовольнити. Розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду, в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved