Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

03.10.2013 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на сина -[PERSON]. В обґрунтування вимог зіслалась на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання, хоча офіційно працює, має високу заробітну платню. Просила Стягувати з нього аліменти на сина у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. 06.11.2013 р. [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, в якій просить визначити місце проживання сина -[PERSON] разом із ним. В обґрунтування вимог послався на те, що останній проживає разом із ним і перебуває на його утриманні. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом позов підтримала. Просила позов задовольнити та стягувати в її користь аліменти на сина у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Відповідач [PERSON] первісний позов заперечив, зустрічний позов підтримав. В його обґрунтування зіслався на те, що син проживає разом із ним в квартирі [ADDRESS] і перебуває на його утриманні. Вважає, що він повністю його забезпечує, тому відсутні підстави для стягнення аліментів в користь [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] зустрічний позов підтримав, в його обґрунтування зіслався на обставини викладені у позовній заяві. Вважає, що у первісному позові слід відмовити, оскільки неповнолітній [PERSON] проживає разом із батьком. Представник органу опіки та піклування Грицишин М.М. у судовому засіданні надала висновок комісії з питань захисту права дитини від 11.06.2014 р., згідно якого доцільно визначити місце проживання малолітнього [PERSON] із батьком. Додатково зазначила, що ними було здійснено перевірку житлового стану сторін, згідно якого умови проживання у [PERSON] є незадовільними, остання не приділяє уваги дитині, та зловживає спиртними напоями. Малолітній [PERSON] опитаний у судовому засіданні, пояснив, що він хоче проживати з татом, тому що у нього кращі умови проживання. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вирішив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 1990 р., який розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.11.2011 року. У сторін від даного шлюбу народилось троє дітей, двоє з яких повнолітні, а третій син - [PERSON][INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як вбачається із висновку комісії з питань захисту прав дитини за №44 від 11.06.2014 р., комісія

Outcome: approved