Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

03.02.2015 року позивач АТ «БМ БАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.10.2011 року між АТ «БМ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26/95/131011. Згідно умов кредитного договору АТ «БМ БАНК» надав позичальнику [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового користування грошові кошти (кредит) в сумі в сумі 780 000,00 гривень, а позичальник взяв на себе обов'язок повернути отриманий кредит та сплатити відсотки в розмірі 16,99% на рік за користування кредитом і комісійні винагороди в порядку та на умовах визначених даним договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 12.10.2020 року. Згідно п.п. 3.1, 3.2 кредитного договору, кредит видається з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника в АТ «БМ Банк» в безготівковій формі. Сторонами погоджено, що погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється позичальником рівними платежами згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом, що відображений в додатку № 1 кредитного договору. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредит в обумовленому розмірі. Однак в порушення умов договору, позичальником [PERSON] не було дотримано вимог обумовленого порядку внесення платежів на погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим, станом на 17.01.2015 року утворилася заборгованість по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом у визначені договором строки позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. У зв'язку з порушенням позичальником строків повернення кредиту, відсотків та комісій, банк, з врахуванням вказаного пункту договору, нарахував пеню в розмірі 9521,73 грн. Таким чином, загальна заборгованість за кредитним договором станом на 17.01.2015року становить 748 487,11 грн., зокрема: строкова сума заборгованості по кредиту - 623 061,42 грн., прострочена сума заборгованості за кредитом - 40 428,48 грн., строкові проценти за користування кредитом - 5 308,52 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 70 166,96 грн., пеня - 9 521,73 грн. Пунктом 9.3 кредитного договору передбачено, що будь-яке невиконання позичальником зобов'язання у строк визначений договором, надає банку право вимоги дострокового повернення кредиту, про що банк направляє позичальнику повідомлення у порядку визначеному договором. Станом на 17.01.2015 року позичальник не усунув порушення зобов'язання за кредитним договором і не погасив заборгованість за кредитом та нарахованим процентам. З метою досудового врегулювання спору, в зв'язку з невиконанням боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позивачем 05.06.2014 року на адресу позичальника направлено вимоги про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про можливість дострокового стягнення заборгованості в повному обсязі у разі невиконання цієї вимоги. Однак станом на 17.01.2015року позичальник не усунув порушення зобов'язання за кредитним договором і не погасив заборгованість по кредиту та нарахованим процентам, кредит у повному обсязі банку не повернув. Невиконання позичальником своїх грошових зобов'язань за кредитним договором призвело до порушення ним прав та охоронюваних законом інтересів банку. З огляду на порушення позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту та інших платежів, визначених договором, невиконання ним вимог, викладених в листах-вимогах, виходячи з положень ст. 1050 Цивільного кодексу України, п. п. 6.1.3, 9.3 кредитного договору, позивач вважає необхідним скористатися своїм правом на дострокове повернення позики. Як вже зазначалося, у зв'язку з порушенням позичальником грошового зобов'язання, банк, на підставі договору та чинного законодавства нарахував пеню, яка також підлягає стягненню. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13.10.2011року був укладений договір поруки № 26/95/131011 між АТ «БМ БАНК» та [PERSON] За умовами договору поруки поручитель поручається перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. У зв'язку з тим, що зобов'язання за кредитним договором невиконані ні самим позичальником, ні поручителем згідно укладеного договору поруки, тому позивач просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути в соліданому порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Представник позивача Трефянчин А.М. в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду справи, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 жовтня 2011 року між АТ «БМ БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 26/95/131011, згідно якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості. строковості, платності та цільового користування грошові кошти (кредит) в сумі 780 000,00 гривень, а позичальник взяв на себе обов'язок повернути отриманий кредит та сплатити відсотки в розмірі 16,99% на рік за користування кредитом і комісійні винагороди в порядку та на умовах визначених даним договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 12.10.2020 року. Як встановлено судом сторонами погоджено, що погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється відповідачем рівними платежами згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом, що відображений в додатку № 1 до кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. Однак як встановлено судом в порушення умов договору, відповідачем [PERSON] не було дотримано вимог обумовленого порядку внесення платежів на погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим, станом на 17.01.2015 року в нього утворилася заборгованість по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом у визначені договором строки позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] строків повернення кредиту, відсотків та комісій, банк, з врахуванням вказаного пункту договору, нарахував йому пеню в розмірі 9521,73 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 17.01.2015 року становить 748 487,11 грн., зокрема: строкова сума заборгованості по кредиту - 623 061,42 грн., прострочена сума заборгованості за кредитом - 40 428,48 грн., строкові проценти за користування кредитом - 5 308,52 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 70 166,96 грн., пеня - 9 521,73 грн. Пунктом 9.3 кредитного договору передбачено, що будь-яке невиконання позичальником зобов'язання у строк визначений договором, надає банку право вимоги дострокового повернення кредиту, про що банк направляє позичальнику повідомлення у порядку визначеному договором. Як встановлено судом з метою досудового врегулювання спору, в зв'язку з невиконанням боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позивачем 05.06.2014 року на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] було направлено вимоги про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про можливість дострокового стягнення заборгованості в повному обсязі у разі невиконання цієї вимоги. Однак, як вбачається з матеріалів справи станом на 17.01.2015року вищевказані порушення зобов'язання за кредитним договором не усунуті і не погашено заборгованість по кредиту та нарахованим процентам, кредит у повному обсязі банку не повернуто. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Невиконання позичальником своїх грошових зобов'язань за кредитним договором призвело до порушення ним прав та охоронюваних законом інтересів банку. Згідно ст. 1050 ч. 2 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З огляду на порушення відповідачем [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредиту та інших платежів, визначених договором, невиконання ним вимог, викладених в листах-вимогах, виходячи з положень ст. 1050 Цивільного кодексу України, п. п. 6.1.3, 9.3 кредитного договору, позивач вважає необхідним скористатися своїм правом на дострокове повернення позики. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушенням позичальником грошового зобов'язання, банк, на підставі договору та чинного законодавства нарахував пеню, яка також підлягає стягненню на підставі рішення суду. Крім того судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13.10.2011року був укладений договір поруки № 26/95/131011 між АТ «БМ БАНК» та [PERSON], згідно якого поручитель поручається перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. Пунктом 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Згідно п. 4 договору поруки поручитель відповідає за кредитними зобов'язаннями в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. У відповідності до п.7 договору поруки, поручитель зобов'язується протягом п'яти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника погасити несплачену заборгованість. Як підтверджено матеріалами справи позивач звертався до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з вимогами про погашення заборгованості, однак дані вимоги залишилися без задоволення та відповіді. Згідно ст. 553 Цивільного кодексу України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому же обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] невиконані зобов'язання за вищевказаним договором, а тому з них необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати на користь позивача в розмірі 3654,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved