Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

02.10.2020 [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював на Шахті №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». Як наслідок роботи у шкідливих умовах праці (фізичне навантаження, пил, шум, несприятливий мікроклімат) протягом тривалого часу він отримав такі профзахворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія двобічна L5, S1, переважно праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом; пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. 14.12.2018 року було складено акт розслідування професійного захворювання, яким встановлено, що він отримав професійні захворювання внаслідок довготривалої роботи у шкідливих умовах праці, а саме фізичне навантаження, нахили тулубу, пил, шум, несприятливий мікроклімат. Згідно з довідкою МСЕК Серії 12 ААА № 021764 від 21.01.2020 позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності (20% по ПНК, 25% по радикулопатії, 10 % по приглухуватості) та внаслідок професійного захворювання позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. Вважає, що відповідач несе обов?язки щодо відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, завданих йому важким та тривалим лікуванням, яке триває надалі, відновлення попереднього стану не прогнозовано - тривалий час лікувався у лікарнях місцевого та обласного значення, переніс дорого вартісне лікування. Внаслідок професійного захворювання втратив 65 відсотків працездатності, отримав обмеженість у фізичних можливостях - зокрема у русі, у самообслуговуванні, що суттєво вплинуло на сімейне життя позивача. Позивач зазначає, що у його життєвих і виробничих стосунках виникли істотні вимушені зміни - втрата звичних життєвих і виробничих стосунків з товаришами, колективом, змушений постійно відвідувати лікувальні заклади, хвороби зруйнувала усі мрії та перспективи позивача щодо кар`єрного росту, та розвитку в професійному плані, негативні зміни в сімейному житті, додаткові витрати та зниження матеріального становища сім?ї, зниження прибутків, і відповідно фінансових можливостей, дискомфорт та незручність у рухах та диханні, рівень доходів позивача значно знизився через неможливість продовження трудової діяльності, підробітків та ведення підсобного господарства. Зазначає, що через ушкодження здоров`я на виробництві позивачу спричинено моральну шкоду, обов`язок про відшкодуванню якої несе роботодавець, зокрема ДП «Волиньвугілля». Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 229515 грн., із розрахунку 55 % х 4173 (розмір мінімальної заробітної плати станом на дату встановлення групи інвалідності) = 229515 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просить їх задоволити. У судове засідання представник відповідача Марчук Н.Є. не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, факт спричинення моральної шкоди не заперечила, щодо розміру відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду. Однак просить врахувати при визначенні розміру моральної шкоди обставини викладені у відзиві (а.с.39), зокрема скрутне фінансове становище підприємства, те, що підприємство працює збитково. Сума отриманих від реалізації вугільної продукції коштів забезпечує лише 35 відсотків необхідної потреби для оплати праці. Погашення заборгованості відбувається за рахунок бюджетних коштів, використання яких здійснюється у чіткій відповідності до встановленого цільового призначення. Вказує, що стягнення з відповідача значних сум для відшкодування моральної шкоди без врахування вимог розумності та справедливості може призвести до припинення роботи підприємства та масового вивільнення працівників. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював на ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на підземних роботах. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.12.2018 (а.с.8), позивачу встановлено хронічні професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія двобічна L5? S1, переважно праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом; пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.12.2018 (а.с.7-9), та причина виникнення професійного захворювання були фізичне навантаження, вимушені нахили, пил, шум, несприятливий мікроклімат. Висновком Нововолинської МСЕК від 21.01.2020 позивачу встановлено 55 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Вказані обставини підтверджуються копією довідок МСЕК (а.с.3-5). Нормами Конституції України, а саме ст.ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Разом з тим ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпеки технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Як встановлено в суді відповідач ДП «Волиньвугілля» не забезпечив безпечних умов праці [PERSON] на робочому місці. Досліджені докази дають суду підстави вважати, що неправомірними діями відповідача ДП «Волиньвугілля» позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилась у такому. [PERSON] отримав професійне захворювання, зазнав фізичного болю та страждань, які переносить і по теперішній час, втратив 55% професійної працездатності. Отже, спричинена позивачу моральна шкода у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, підлягає відшкодуванню відповідачем ДП «Волиньвугілля» з вини якого вона заподіяна. Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в користь позивача [PERSON] слід стягнути 40000 гривень на відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи те, що позивач отримав професійне захворювання - хронічна попереково-крижова радикулопатія двобічна L5? S1, переважно праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом; пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. Переніс ряд медикаментозних призначень, проходив лікування у медичних установах, що підтверджується медичною документацією (а.с.10-16). Внаслідок професійного захворювання втратив 55 відсотків працездатності, отримав обмеженість у фізичних можливостях - втрата слуху, у самообслуговуванні, незручність у спілкуванні. Протипоказані роботи із шкідливими та небезпечними факторами виробничого середовища постійно, визнаний особою з інвалідністю третьої групи, потребує медикаментозного забезпечення. Втрата здоров`я позивача, призвела до втрати нормальних життєвих зв`язків, незручностей в побуті у самообслуговуванні, незручність спілкування, і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач втратив перспективи щодо кар`єрного росту, та розвитку в професійному плані, отримав негативні зміни в житті, додаткові витрати та зниження матеріального становища - зниження прибутків та витрати на постійне медикаментозне лікування. А тому виходячи із характеру душевних страждань [PERSON] та із засад розумності і справедливості, суд вважає, що до стягнення підлягає 40000 грн. моральної шкоди. З огляду на вищенаведену мотивацію, а також беручи до уваги фінансове становище відповідача, суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] .

Outcome: partial