Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

03 січня 2007 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,97 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Мрія» с. Кривохижинці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Крім неї, спадкоємцями за законом першої черги є батько [PERSON] та сестра [PERSON], які спадщину не прийняли і на неї не претендують. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява, а.с. 4). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та сільський голова Долинянської сільської ради в судове засідання не зявилися, подали суду заяви про слухання справи за їх відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 28, 29, 30). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 03 січня 2007 року в с. Дерешова Мурованокуриловецького району (а.с. 9). Довідкою виконавчого комітету Долинянської сільської ради № 19 від 25 січня 2016 року (а.с. 13), випискою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № В-192/0-171/6-16 від 01 лютого 2016 року (а.с. 15), випискою із списку громадян, членів КСП «Мрія», що додається до державного акта на право колективної власності на землю № 20 від 21 січня 2016 року (а.с. 16) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Мрія» с. Кривохижинці площею 2,97 умовних кадастрових гектара. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 19 лютого 2016 року (а.с. 26) щодо майна померлої [PERSON] слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишала. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Свідоцтвом про смерть (а.с. 9), свідоцтвом про своє народження (а.с. 10), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 11), довідками виконавчого комітету Долинянської сільської ради № 19 від 25 січня 2016 року та № 59 від 10 лютого 2016 року (а.с. 13, 14), заявами [PERSON] та [PERSON] про визнання позову (а.с. 28, 30), оглянутою у судовому засіданні спадкової справи до майна померлої 03 січня 2007 року [PERSON] (а.с. 24-25) доводиться, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка має право і прийняла спадщину. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 29 січня 2016 року (а.с.12), слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 13 від 02 лютого 2016 року (а.с.17). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved