Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

02 червня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Вона посилалась на те, що перебувала в шлюбі з [PERSON] з квітня 1996 року по вересень 2007 року. Від шлюбу є діти - син [PERSON], [INFO] і донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Краматорського міського суду від 18 січня 2007 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання двох дітей у загальному розмірі 600 грн. щомісяця, які відповідач сплачує нерегулярно. Проте, таких грошей на утримання і розвиток дітей не достатньо. Просила збільшити розмір аліментів до 1500 грн. на кожну дитину. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення її позову є неправильним і не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідач є забезпеченою особою, за нетривалий час придбав два жилих будинки, два автомобілі, утримує іншу сім'ю, приховуючи свої реальні доходи. В засідання апеляційного суду позивач не прибула, просила розглядати справу у її відсутність, задовольнити її апеляційну скаргу. Відповідач [PERSON] в суді апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Вважає його законним та обґрунтованим. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи. Звертаючись в суд з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач [PERSON] посилалась на те, що з 2007 року, - з часу стягнення аліментів на утримання двох дітей по 300 грн. на місяць на кожну дитину, пройшов тривалий час. Позивач покращив свій матеріальний стан, двічі купував жилі будинки, автомобілі для власного користування, свої фактичні доходи приховує, утримувати їх спільних дітей не бажає. Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальний стан та стан здоров'я дітей позивача з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів не змінився. Не змінився матеріальний стан і відповідача, який ніяких доходів не має. Разом з тим, уклав новий шлюб, від якого народив дитину. Тобто, доказів на підтвердження поліпшення його матеріального стану не встановлено. Але, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо. Судом встановлено, що рішенням Краматорського міського суду від 18 січня 2007 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання двох дітей у загальному розмірі 600 грн. щомісяця, які відповідач сплачує нерегулярно. На день розгляду справи змінився вік дітей сторін. Донька досягла 17 річного віку, а син - 12 років. За попереднім рішенням суду відповідач має сплачувати на утримання цих дітей по 300 грн. на місяць. Рішення суду виконується 8 років. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів, відповідач [PERSON] стверджував, що за час виконання судового рішення він не придбав роботи, роботу яку мав раніше, втратив, доходів не має, перебуває на утриманні дружини, яка працює, а він доглядає за малолітньою дитиною замість дружини. Проте, він визнав, що після розлучення з позивачкою придбав для особистого проживання жилий будинок, спочатку площею 36 кв.м. А після народження дитини покращив свої житлові умови, придбавши жилий будинок більшого розміру для проживання його сім'ї, де виховується також двоє дітей. Одна дитина від першого шлюбу його дружини. Під час укладання договору купівлі-продажу, який до речі оформлений на нього, він сплатив продавцю 18 тисяч доларів США, які нібито подарувала йому матір його дружини. Доводи відповідача про те, що жилий будинок куплений за гроші інших осіб, не переконливі і не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції на підтвердження позиції відповідача про відсутність у нього фінансової можливості утримувати своїх дітей від першого шлюбу. Визнав відповідач в засідання апеляційного суду факти купівлі-продажу автомобілів, якими він користується до теперішнього часу. Дійсно в суді він надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на іншу особу, проте він підтвердив, що цей автомобіль був куплений для користування саме ним і тому він ним і користується. Відповідно до частин 1 статті 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач в суді довела, що підстави для збільшення аліментів на утримання її дітей, народжених від шлюбу з відповідачем, існують. Діти сторін подорослішали і потребують, безумовно, більших витрат на їх утримання, у тому числі харчування, одяг і інші потреби, необхідні для нормального розвитку і навчання дітей. Сума у 300 грн. на дитину в сучасному житті дуже замала сума. Відповідач не надав суду офіційних доказів наявності у нього роботи і працевлаштування на будь яке підприємство. Проте, він визнавав, що іноді працює неофіційно, отримує певні доходи. Разом з тим, суд першої інстанції не може прийняти до уваги факт відсутності у відповідача офіційної роботи і офіційних джерел існування. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу утримання неповнолітніх дітей - це обов'язок батьків. Причому обох батьків, у тому числі і батька,а не тільки однієї матері. І цей обов'язок не залежить від бажання батька працювати, чи не працювати. До того ж відповідач - молода людина, здорова і тому зобов'язаний налагодити своє життя таким чином, щоб утримувати себе, членів своєї сім'ї, і усіх дітей, у тому числі народжених від попередніх шлюбів. Доводи відповідача про неможливість працевлаштування в місті Краматорську, або інших містах Донецької області, не переконливі та безпідставні і також не можуть бути причиною для його звільнення від сплати аліментів на утримання дітей. З урахуванням викладеного, а також фізичних і матеріальних можливостей відповідача, потреби дітей у матеріальному забезпеченні обома батьками, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції були законні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дітей позивача до 1000 грн. на кожного. Розглядаючи справу, суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно вирішив справу. Тому відповідно до частини 1 статті 309 ЦЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial