Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

02.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 2011 до 2016 рік. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] На теперішній час сторони разом не проживають, дитина залишилась проживати з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач в порушення норм Сімейного кодексу України, матеріально сину не допомагає. В зв'язку з цим, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до повноліття сина. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подавав. На підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що 16.12.2011 року Бехтерською сільською радою був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.08.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони є батьками [PERSON], [INFO]. На даний час син проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з урахуванням обставин справи та положень ч.5 ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне та достатнє стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial