Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

03.09.2014 року представник позивача Сафір Ф.О. звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.04.2012 року у розмірі 6552,39 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] 12.04.2012 року було укладено договір за № б/н, згідно яким відповідач отримав кредит у розмірі 2700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на сум залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, станом на 30.06.2014 р. відповідач має заборгованість в загальному розмірі 6552,39 гривень, яку не погашає та продовжує ухилятися від виконання зобов'язання з договором, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». З цих підстав Банк і звернувся до суду. У судове засідання представник позивача Андрійченко В.М. не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання повістки. Про причини неявки не повідомив, заперечень по суті позову не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не заявив, явку свого представника не забезпечив. З огляду на це суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував, про що постановив протокольно ухвалу. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно з яким останньою було отримано кредит у розмірі 2700,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на сум залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.04.2014 року (а.с. 4-5). Судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач припинив погашати суми кредиту і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 30.06.2014 року в розмірі 6552,39 грн., яка включає: 2694,05 грн. заборгованість за кредитом, 2055,47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1014,66 грн. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 288,21 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Згідно з ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених згідно змісту зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Статтями 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язаний повернути банку кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.12.11. «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргового зобов'язання в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх зобов'язань за Договором. Враховуючи те, що відповідач порушив умови кредитного договору, суд приходить до переконання, що Банк має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів та штрафних санкцій передбачених договором, в зв'язку з чим вимоги є обґрунтованими. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої квитанції, позивач поніс судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.38), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved