Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обгрунтування позову вказує, що відповідач на підставі заяви-анкети без номера від 27.08.2008 року отримала у позивача кредит в сумі 500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з можливістю зміни кредитного ліміту та з кінцевим терміном повернення. Зазначає, що [PERSON] не виконує своїх договірних зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 30.04.2020 року виникла заборгованість на загальну суму 25 127 грн. 35 коп., а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості та судових витрат по справі. 17.08.2020 року суддею постановлено ухвалу про відкриття провадження, якою окрім іншого визначено розглядати справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, виходячи з положень ч. 3 ст. 274 ЦПК України. Представник позивача до суду на розгляд справи не з`явився, однак позивач у своєму позові вказує про розгляд справи у відсутність представника АТ КБ «ПриватБанк». Окрім цього, позивач повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи повторно не з`явилась, хоча про дату та час проведення судового засідання була належним чином повідомлена, шляхом надсилання судових повісток за адресою її проживання, які отриманні нею вчасно. Однак у визначений їй строк, відзиву, заперечень на позов або інших клопотань суду не подала. З огляду на вказані обставини, суд провів розгляд справи у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.08.2008 року відповідач на підставі Анкети-заяви одержала у позивача кредит в сумі 500 грн. вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з базовою відсотковою ставкою 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості, тобто 22,8 % річних, що підтверджується копіями зазначеної заяви та паспортних даних відповідача. В подальшому, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг /далі - Умови та Правила/, кредитний ліміт був збільшений. Відповідач зобов`язалась погашати заборгованість по кредиту, відсотках, перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені Договором. У випадку невиконання обов`язків по договору за вимогою Банку відповідач зобов`язалась виконувати обов`язки по поверненню кредиту, в тому числі і простроченого Овердрафта. У випадку виникнення заборгованості Держателя по Картковому рахунку клієнт зобов`язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та Правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення його дії, він автоматично продовжується на такий же термін. Окрім вказаної Заяви б/н, відповідачем [PERSON] також підписано і довідку про Умови кредитування , з якої вбачається, що останя погодилась з умовами нарахування пені, та комісії, а також базової відсоткової ставки. З вищевказаної заяви також вбачається, що відповідач засвідчила своїм підписом згоду з умовами та правилами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта, а також тарифами, які разом із заявою про відкриття карткового рахунку є договором про надання банківських послуг, в тому числі встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. З поданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювались витрати кредитних коштів. При цьому, відповідачем [PERSON] вносились платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту, вказані дії зокрема вказують на те, що відповідачем витрачались кредитні кошти та періодично вносились такі на погашення заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилами ст. 1054, ст.1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК україни передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатні 1048 цього Кодексу. За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019 Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Велика Палата зазначила, що у заявці на приєднання відсутні умови щодо процентної ставки та відповідальності за прострочення платежів. Вказівка Банку про те, що ці умови знаходилися на сайті https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору та містять всю інформацію про процентну ставку та про штрафи за прострочку оплати боргу, не може бути застосована судом, адже, у анкеті-заявці відсутня інформація, що позичальник ознайомився з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Враховуючи, що за весь період боргових зобов`язань, сам банк їх змінював, а тому, мав можливість подати до суду примірник таких умов, який може містити положення, які є менш сприятливими для позичальника. Висновком є, те що банк не підтверджує, які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні анкети-заявці, так як, на поданому банком екземплярі умов відсутній підпис позичальника. Окрім цього, відповідно до даної правової позиції Верховного Суду від 03.07.2019 року, слід звернути увагу відносно проінформованості позичальника про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, З огляду на вище викладені обставини, суд приходить до висновку про доведеність факту виконання кредитодавцем - позивачем, взятих на себе зробов`язань за спірним кредитним договором виконав, оскільки ним надані були грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором зі сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Умови договору відповідачем порушені, про що свідчать розрахунок заборгованості наданий позивачем, згідно якого у відповідача виникла заборгованість, що в подальшому за відсутності щомісячних фіксованих платежів призвело до нарахування відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 30 квітня 2020 року виникла заборгованість на загальну суму 25 127 грн. 35 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 686 грн. 52 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 19 331 грн. 79 коп., заборгованості за пенею - 4 937 грн. 21 коп., нарахованої комісії - 171 грн. 83 коп. Обставин, які відповідно до закону можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за договором, та доказів, які їх підтверджують, відповідачем не наведено. Таким чином, суд вважає доведеним факт несвоєчасної сплати щомісячних платежів відповідачем, яка призвела до невиконання зобов`язань останнім за кредитним договором, що порушує право позивача на повернення позики. В той же час, як вбачається зі змісту Заяви банк надав позичальнику платіжну картку, факт отримання якої засвідчено підписом позичальника - відповідача [PERSON] . Відповідно до довідки наданої позивачем по справі, відповідачу випущено кредитну картку зі строком дії до кінця серпня 2012 року. Доказів які б підтверджували перевипуск картки сторонами не надано. Факт отримання позичальником кредитної картки з терміном дії до кінця серпня 2012 року відповідачем не спростовано. За умовами договору (Заяви) сторони погодили щомісячну сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 22,8 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - до кінця серпня 2012 року. Відтак, у межах строку кредитування по серпень 2012 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведене узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12. Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 686 грн. 52 коп та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 489 грн.47 - за період до серпня 2012 року включно. Разом з тим, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення пені та комісії, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач [PERSON] та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В той же час, суд звертає увагу на те, що в Анкеті-заяві не міститься інформація про тип наданого відповідачеві [PERSON] крединого продукту - "Універсальна" чи "Універсальна ГОЛД". Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника. Враховуючи викладене вище, той факт, що позичальник не підписала жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як пеня та комісія, а отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, однак з метою захисту права позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту та відсотків нарахованих до серпня 2012 року включно та судових витрат по справі у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial