Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Центр Фінансових Рішень» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.05.2017 року у розмірі 73107 грн. 43 коп, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач у порушення норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що 23.05.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] підписано Заяву на отримання кредиту № 8051850187. Наказом № 6 «Про затвердження типової форми кредитного договору (примірного кредитного договору) у новій редакції» від 14.02.2017 р. затвердженого Генеральним директором ТОВ «ФК`ЦФР» [PERSON] затверджено у новій редакції типову форму кредитного договору у такому складі: умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» - публічна оферта; форму «заяви про приєднання», додаток 1 до зазначених умов, - форма акцепту на приєднання до зазначених умов; форма «заяви на отримання кредиту» - форма акцепту на укладення кредитного договору та отримання кредиту. Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» є публічною пропозицією ТОВ «ФК`ЦФР» укласти кредитний договір (отримати інші послуги). Кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. Приєднання позичальника до цих умов здійснюється через підписання ним заяв за формами, закріпленими додатками до цих умов. Умови отримання кредитів та інших послуг разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. Відповідно до Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у сумі 38 301,20 грн. (надалі - Кредит) у розмірах та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку за користування кредитом. Відповідно до Порядку повернення кредиту, дата останнього платежу по поверненню кредиту 05.06.2020 р. Відповідно до Кредитного договору, Відповідач ознайомився з кредитним договором і був згоден з усіма його умовами. Окрім того, Позичальник дав зобов`язання виконувати кредитний договір. Відповідно до п. З Кредитного договору Позичальник доручив ТОВ «ФК» «ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів: Переказ коштів на погашення згідно кредитного договору № Z20/198/72815 від 05.10.2016 року [PERSON] сума 18 493,00 грн. Переказ коштів на погашення згідно кредитного договору № Z20/198/72815 [PERSON] сума 11 847,00 грн. Страховий платіж у сумі 1 850,00 грн. Оплату страхового платежу за договором страхування у сумі: 5 461,20 грн. Оплата за пакет послуги "Охоронець Кредит Маркет 48" у сумі 650,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляла, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що 23.05.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] підписано Заяву на отримання кредиту № 8051850187. Відповідно Наказу № 6 «Про затвердження типової форми кредитного договору (примірного кредитного договору) у новій редакції» від 14.02.2017 р. затвердженого Генеральним директором ТОВ «ФК`ЦФР» [PERSON] затверджено у новій редакції типову форму кредитного договору у такому складі: умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» - публічна оферта; форму «заяви про приєднання», додаток 1 до зазначених умов, - форма акцепту на приєднання до зазначених умов; форма «заяви на отримання кредиту» - форма акцепту на укладення кредитного договору та отримання кредиту. Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» укласти кредитний договір (отримати інші послуги). Кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. Приєднання позичальника до цих умов здійснюється через підписання ним заяв за формами, закріпленими додатками до цих умов. Умови отримання кредитів та інших послуг разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. Відповідно до Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у сумі 38 301,20 грн. (надалі - Кредит) у розмірах та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку за користування кредитом. Відповідно до Порядку повернення кредиту, дата останнього платежу по поверненню кредиту 05.06.2020 р. Відповідно до Кредитного договору, Відповідач ознайомився з кредитним договором і був згоден з усіма його умовами. Окрім того, Позичальник дав зобов`язання виконувати кредитний договір. Відповідно до п. З Кредитного договору Позичальник доручив ТОВ «ФК» «ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів: 1.Переказ коштів на погашення згідно кредитного договору № Z20/198/72815 від 05.10.2016р. [PERSON] сума 18 493,00 грн. 2.Переказ коштів на погашення згідно кредитного договору № Z20/198/72815 від 05.10.2016р. [PERSON] сума 11 847,00 грн. 3.Страховий платіж у сумі 1 850,00 грн. 4.Оплату страхового платежу за договором страхування у сумі: 5 461,20 грн. 5.Оплата за пакет послуги "Охоронець Кредит Маркет 48" у сумі 650,00 грн. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 1045 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Уклавши Кредитний договір, [PERSON] , взяла на себе зобов`язання повернути позивачу по справі Кредит в обумовлений договором строк та порядок, однак, в порушення умов договору, [PERSON] свої зобов`язання вчасно не виконувала, тобто не надала позивачу своєчасно коштів для погашення заборгованості за кредитом та іншими витратами передбаченими умовами Кредитного договору, а отже, відпвоідач, не виконуючи умови Кредитного договору, порушила сам Кредитний договір так і вищезазначених норми законодавства, у зв`язку з чим до неї повинні застосовуватися положення статті 611 ЦК України, які передбачають правові наслідки за порушення зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 8051850187 від 23.05.2017 р. р. станом на 13.03.2019 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК» «ЦФР» становить 73 107,43 грн. (сімдесят три тисячі сто сім гривень 43 копійки); яка складається з: -заборгованості за тілом кредиту 35 626,61 грн.; -заборгованості за річними відсотками 6 502,38 грн.; -заборгованості за щомісячними відсотками 18 811,47 грн.; -заборгованості за штрафними санкціями/пенею 12 166,97 грн.; Таким чином, суд стягує з Відповідача суму заборгованості за кредитним договором №8051850187 від 23.05.2013 р., у загальній сумі 73 107,43 грн., Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved