Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом, в кому просить визнати за [PERSON], в порядку спадкування за заповітом після померлої 28 жовтня 2012 року [PERSON] , право власності земельну ділянку загальною площею 5,6800 га. , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області. В обґрунтування вимог вказав, що 28 жовтня 2012 року, у віці 73 років померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок: загальною площею 5,4300 га. та загальною площею 5,6800 га., без кадастрових номерів, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області, відповідно до державних актів на право власності на землю серії IV-ЛГ № 084855 і серії IV-ЛГ № 084854 від 27.02.2002 року. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця с. Новониконорівка. Сватівського району Луганської області, що підтверджується довідкою Нижньодуванської селищної ради за № 1859 від 06.12.2017р. На момент відкриття спадщини, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом були діти померлої: позивач [PERSON] та її рідна сестра [PERSON]. У встановлений законом строк спадкоємці за законом подали до Другої Сватівської державної нотаріальної контори Луганської області заяви про прийняття спадщини, що підтверджується завіреними копіями заяв [PERSON] від 19.02.2013р. та [PERSON] від 09.02.2013 р. На підставі вище викладеного, Другою Сватівською держаною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 43/2013, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 33230446 від 09.02.2013. Однак, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 33230376 від 09.02.2013р. було встановлено, що спадкодавець [PERSON] при житті склала та засвідчила у Нижньодуванській селищній раді Сватівського району заповіт від 30 листопаду 1995 року, реєстр №60. відповідно до якого спадкоємцем на все її майно була призначена дочка - [PERSON] (дублікат додається до позову). Відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України, спадкоємець за законом [PERSON] не має право на обов'язкову частку у спадщині. Між позивачем [PERSON] та [PERSON] відсутній спор про право на спадщину. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту, не існує. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом. На даний час позивач не може в нотаріальній конторі одержати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки державні акти на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛГ № 084855 та серії IV-ЛГ № 084854 від 27.02.2002 р. на імя [PERSON] були загублені. Просить суд визнати за нею право на спадкове майно. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, повідомлені були належним чином, представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляду справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача також в судове засідання не зявився, повідомлений був належним чином, але звернувся до суду з заявою про розгляду справи без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників на підставі наявних у справі матеріалів. Судом зясовано, що 28 жовтня 2012 року, у віці 73 років померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, актовий запис № 48 від 29.10.2012 року (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок: загальною площею 5,4300 га. та загальною площею 5,6800 га., без кадастрових номерів, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області, відповідно до державних актів на право власності на землю серії IV-ЛГ № 084855 і серії IV-ЛГ № 084854 від 27.02.2002 року (а.с. 18-90). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця с. Новониконорівка. Сватівського району Луганської області, що підтверджується довідкою Нижньодуванської селищної ради за № 1859 від 06.12.2017р (а.с. 9). На момент відкриття спадщини, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом були діти померлої: позивач [PERSON] та її рідна сестра [PERSON]. У встановлений законом строк спадкоємці за законом подали до Другої Сватівської державної нотаріальної контори Луганської області заяви про прийняття спадщини, що підтверджується завіреними копіями заяв [PERSON] від 19.02.2013р. та [PERSON] від 09.02.2013 р. (а.с. 10-11). На підставі вище викладеного, Другою Сватівською держаною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 43/2013, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 33230446 від 09.02.2013 (а.с. 12-13). Однак, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 33230376 від 09.02.2013р. було встановлено, що спадкодавець [PERSON] при житті склала та засвідчила у Нижньодуванській селищній раді Сватівського району заповіт від 30 листопаду 1995 року, реєстр №60. відповідно до якого спадкоємцем на все її майно була призначена дочка - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України, спадкоємець за законом [PERSON] не має право на обов'язкову частку у спадщині. Між позивачем [PERSON] та [PERSON] відсутній спор про право на спадщину. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту, не існує. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом. Факт її родинних відносин зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00009001162, згідно до якого вона змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 20-21). На даний час позивач не може в нотаріальній конторі одержати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки державні акти на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛГ № 084855 та серії IV-ЛГ № 084854 від 27.02.2002 р. на імя [PERSON] були загублені. З цієї причини, відповідно до вимог 4.15. "Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України", у позивача відсутня можливість надати нотаріусу документи, що встановлюють право власності спадкодавця. У зв'язку з втратою документів, в засобах масової інформації в газеті "Новини Сватівщини" за № 50 (12021) від 14 грудня 2017 року були зроблені оголошення про визнання державних актів на право власності на землю, недійсними (а.с. 25). Крім того, спадкоємець не має можливості надати нотаріусу і дублікати документів, оскільки у зв'язку зі вступом в силу з 01 січня 2013 року Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державний земельний кадастр», повноваження територіального органу в частині видачі дублікатів державних актів та їх державної реєстрації припинені. Оскільки спадкодавець померла 28 жовтня 2012 року, тобто ще до вступу з 01.01.2013 р. в силу Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державний земельний кадастр», то інформація про власника та земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо субєкта та щодо обєкта нерухомого майна за № 106368261 від 06.12.2017р (а.с.15). Враховуючи викладене, слід зробити висновок про те, що при втраті документів спадкоємець не може оформити спадщину в нотаріальній конторі в порядку сукупності пунктів 53 і 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015г. № 1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016г. № 553) Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом, нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори було відмовлено через при відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2017 р. за № 799/02-31(а.с. 14). З роз'яснень п.23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З цього випливає, що після прийняття спадкового майна, воно належить мені. В даному випадку суд вважає, що способом захисту спадкових прав є визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно на земельну ділянку загальною площею 5,4300 га. вартістю згідно до нормативної грошової оцінки 146038,99 грн. та на земельну ділянку загальною площею 5,6800 га вартістю згідно до нормативної грошової оцінки 146038,99 грн., які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області. Розміри земельних ділянок, їх цільове призначення та вартість згідно до нормативної грошової оцінки, а так само право власності спадкодавця на дані об'єкти нерухомості, підтверджується інформаційною довідкою відділу в Сватівському районі Головного управління Держгеокадастра в Луганській області за № 744/111-17 від 19.12.2017р.; супровідним листом відділу в Сватівському районі Головного управління Держгеокадастра в Луганській області за №336/171-17 від 20.12.2017р з належним чином засвідченими копіями державних актів серії IV-ЛГ № 084855 та серії IV-ЛГ № 084854 від 27.02.2002 року на імя [PERSON]. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.9, ч.1, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Викладені обставини дають підстави суду для висновку, що визнання права власності на спадкове майно не порушує невизнані чи оспорюванні права, свободи та інтереси інших осіб, що є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved