Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.03.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №19406-КВ, відповідно до умов якого банк передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 25 000,00 євро з розрахунку 10,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 16.03.2006 року по 15.03.2016 року. Відповідно до ст..512-519 ЦК України, ст..92,95 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укорпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. 23.04.2013 року рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова було задоволено цивільний позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №19406-КВ від 16.03.2006 року тільки по частині заборгованості в сумі 34 794 гривні 55 копійок. Враховуючи вищевикладене, станом на 10.04.20145 рік наявна заборгованість у розмірі 510 148 гривень 90 копійок. В зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Представник позивачаРешитова Д.В. у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у позовні заяві, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Таким чином, враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 16 березня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №19406-КВ (надалі - Договір), відповідно до умов якого банк передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 25 000,00 євро з розрахунку 10,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 16.03.2006 року по 15.03.2016 року. За умовами п.п.1.3,1.4Договору, термін кредитування 120 місяців. Кінцева дата повернення кредиту « 15» березня 2016 року. Відповідно до п.п. 1.5 Договору процентна ставка за користування кредитом 10,5 % річних. Відповідно до п.2.4,2.5 Договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менше як 208,33 євро по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23.04.2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк»до [PERSON] Павловичапро стягнення заборгованості задоволенопозовні вимоги банка в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] (паспорт [NUMBER], виданий 29 грудня 1995 року Фрунзенським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" суму боргу в розмірі 34 794(тридцять чотири тисячі сімсот дев'яносто чотири) грн. 55 коп., а також судовий збір в сумі 347,94 грн.(а.с.14-16) Позивач, в особі свого представника, з посиланням на той факт, що рішенням суду стягнуто лише частину заборгованості просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором, яка станом на 10 квітня 2014 року складає 510 148,90 грн. Як вбачається з рішення суду від 23.04.2013 року позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 04жовтня 2012 року у відповідачавиникла заборгованість у сумі: 290579,89 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 203 447,46 грн.; сума заборгованості за відсотками - 87132,43 грн. Як вбачається з матеріалів справи № 2033/9470/12 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач надав судудовідку заборгованості відповідача станом на 04 жовтня 2012 року яка складає 290 579,89 грн. та просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором №19406-КВ на загальну суму 34 794,55 грн. Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду Україниз розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Проте, позовних вимог про стягнення вказаних сум, із наданням суду відповідного розрахунку заявлено не було. Як і не було надано доказів про стан виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2013 року про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором №19406-КВ від 16 березня 2006 року. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, в зв'язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 526, 533, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: dismissed