Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника - адвоката Жалковського В.Ю. звернулася до суду з зазначеним позовом, та свої вимоги мотивує тим, що приблизно з 2003 року користується послугами стільникового мобільного зв`язку за абонентським номером [NUMBER] , що обслуговується ПрАТ «ВФ Україна». За ч. 2 ст. 32 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що абонент, який отримує телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, може зареєструватися в оператора, надавши йому персональні дані відповідно до закону в порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. 17 травня 2019 року позивачка при особистому зверненні до відділення-магазину Vodafonе, розташованого по вул. Соборній, 1 в м. Суми, зареєструвалась в мережі Vodafonе, надавши працівникам (спеціалістам) для реєстрації свої персональні дані (в тому числі для сканування (копіювання) паспорту громадянина України, для подальшої ідентифікації особи) та підписавши відповідні заяви та інші документи. Зазначений абонентський номер також є фінансовим номером позивачки та використовується нею для здійснення фінансових операцій в банківських системах (Internet Banking). 28 грудня 2019 року о 15 год. 30 хв. невідома особа, звернувшись до InfoCentrVodafonе, замовила послугу заміни, перевипуску SIM-картки за абонентським номером [NUMBER] , який є фінансовим номером позивача та використовується останньою для здійснення фінансових операцій у банківських системах. Даному замовленню було присвоєно номер заявки 1-375530491646. У подальшому, о 16 год. 29 хв. 28 грудня 2019 року відповідачем, без належного попередження позивача, не дотримавшись відповідної перевірки щодо встановлення (ідентифікації) належного користувача абонентського номеру, зазначеного вище, здійснено заміну, перевипуск SIM-картки із зазначеним абонентським номером та SIM-картка, яка знаходилась в телефоні [PERSON] перестала працювати, а перевипущена SIM-картка навпаки почала працювати в мобільному терміналі, належному невідомій особі. Відповідно до інформації, наданої відповідачем в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 12019200440003932 від 28 грудня 2019 року (далі-ЄРДР) останній дзвінок на мобільний термінал [PERSON] надійшов о 16 год. 11 хв. 28 грудня 2019 року, з абонентського номеру [NUMBER] . В цей час абонентський номер позивача перебував в зоні дії Базової станції мобільного оператора за адресою: [ADDRESS] ; ІМЕІ мобільного терміналу - [NUMBER] ; тип з`єднання - mts. О 16 год. 30 хв. абонентський номер позивача ( [NUMBER] ) починає працювати в іншому, невідомому мобільному терміналі, який перебував в зоні дії Базової станції мобільного оператора за адресою: [ADDRESS] ); азимут - 0; ІМЕІ мобільного терміналу - [NUMBER] ; тип з`єднання - gprsCall, INTERNET. О 16 год. 31 хв. змінюється Базова станція із позначенням - 33301-29727, та на абонентський номер позивача надходять SMS-повідомлення від різних операторів (APPLE, GOOGLE, VIBER, ALFABANK, MONOBANK, PRIVATBANK, DINERO, UKRPOZYKA) та починає працювати за типом з`єднання - gprsCall, INTERNET. Так абонентський номер продовжує працювати за вказаними вище Базовими станціями мобільного оператора до 17 год. 10 хв. У визначений період часу з 16 год. 30 хв. до 17 год. 10 хв. невстановлена особа, використовуючи абонентський номер [NUMBER] для входу до банківських систем (Internet Banking) та подальшого підтвердження переказу коштів, вчинила викрадення з карткових рахунків [NUMBER] , [NUMBER] акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ATКБ «ПриватБанк») та [NUMBER] акціонерного товариства «Універсал Банк» (платіжної системи «Monobank») грошових коштів, належних позивачу, на загальну суму 26077,89 грн. Хоча за фактом викрадення грошових коштів з банківських карткових рахунків позивача, внесені відомості до ЄРДР за №12019200440003932 від 28 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, [PERSON] вважає що з боку ПрАТ «ВФ України» наявні дії, що порушують її права, як споживача телекомунікаційних послуг відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Так, відповідач, не здійснивши відповідної перевірки щодо ідентифікації належного користувача (споживача), надаючи послуги, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», о 15 год. 30 хв. від неналежного користувача (невідомої особи) отримав заявку на заміну, перевипуск SIM- картки з абонентським номером [NUMBER] , належним позивачу. Не зважаючи на те, що до 16 год. 11 хв. [PERSON] продовжує користуватись абонентським номером (тобто мобільний термінал позивача перебуває у справному стані, приймав телефонні дзвінки та INTERNETз`єднання), о 16 год. 30 хв. відповідач задовольняє розгляд заявки та здійснює заміну, перевипуск зазначеної SIM- картки. Навіть після того, як абонентський номер починає працювати в іншому, раніше не використовуваному мобільному терміналі та в іншій області (регіоні обслуговування), відповідач не прийняв жодних заходів по встановленню належного користувача, отримувача відповідних послуг ПрАТ «ВФ Україна», чим порушив права позивача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Поміж іншого, наголошує на тому, що станом на 28 грудня 2019 року з невідомих причин по абонентському номеру [NUMBER] була відключена послуга «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки», яку [PERSON] підключила 17 травня 2019 року, особисто звернувшись до відділення-магазину Vodafone, розташованого по вул. Соборній, 1 в м. Суми, що підтверджується screenshot-зображенням екрану мобільного терміналу позивача, а саме знімком SMS-повідомлення з наступним текстом: « По Вашему номеру установлено ограничение на удаленную заменуSIM-карты. При необходимости восстановить SIM-карту, пожалуйста, обратитесь в магазин Vodafoneс документом, удостоверяющим Вашу личность. Детали: ww.vodafone.ua/ru/siminfo». Дана послуга передбачає здійснення заміни, пере випуску SIM-картки лише при особистій присутності власника номеру та пред`явленні паспорту громадянина України, що унеможливлює здійснення віддаленої заміни, пере випуску SIM-картки за телефонним зверненням до InfoCentrVodafone. Якщо б вказана послуга не була відключена працівниками (спеціалістами) Vodafone (оскільки тільки працівники ПрАТ «ВФ Україна» мають доступ до системи, яка здійснює відключення даної послуги), невідома особа не змогла б здійснити віддалену заміну, пере випуск SIM-карти та подальшу крадіжку грошових коштів з банківських рахунків з використанням цього фінансового номеру. Як було встановлено згодом при особистому зверненні Позивача до InfoCentrVodafone за коротким номером для абонентів мережі Vodafone «111» та спеціалістів відділення-магазину Vodafone, зазначена послуга була відключена 19 грудня 2019 року спеціалістом Vodafone по вул. Іллінська, 8, м. Суми, для здійснення зміни формату SIM-картки з можливістю підтримання інтернету з швидкісним покриттям 4-G за заявою [PERSON] , однак наново не була підключена з невідомих причин. При зміні формату SIM-картки 19 грудня 2019 року у позивача не було відібрано заяву про дозвіл на зняття послуги «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки». Спеціаліст відділення-магазину Vodafone проінформувала, що у зв`язку із обмеженими технічними можливостями для зміни формату SIM-картки з швидкісним покриттям 4-GINTERNET, остання відключить послугу «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки», та після заміни SIM-картки вказана послуга буде одразу ж поновлена. Тому, до 28 грудня 2019 року позивачка була впевнена, що послуга «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки» підключена та працює. На час звернення позивачем до відділення-магазину Vodafone по вул. Іллінська, 8, м. Суми, що мало місце 19 грудня 2019 року, у відділенні-магазині працювало дві особи, жінка та чоловік. Саме жінка спеціаліст Vodafone здійснювала обслуговування [PERSON] . Крім того, при поданні заявки на віддалену заміну, перевипуск SIM- карти, на абонентський номер належного користувача від Vodafone надходить SMS-повідомлення з наступним текстом: «Увага! Протягом 60 хвилин буде виконана заміна SIM-картки за цим номером. Якщо Ви не подавали заявку (номер заявки), підключіть самостійно «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки» (Послуги>Інші послуги) в додатку Му Vodafoneабо телефонуйте [NUMBER] (безкоштовно в Україні)». Подібного SMS-повідомлення позивачем від Vodafone отримано не було, натомість відповідно до інформації, наданої відповідачем в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12019200440003932 від 28 грудня 2019 року, SMS-повідомлення з інформуванням про заміну, пере випуск SIM-карти було відправлено на абонентський номер, з якого було подано заявку на заміну, пере випуск SIM-карти, а саме о 15 год. 40 хв. 28 грудня 2019 року SMS-повідомлення від ПрАТ «ВФ Україна» із попередженням направлено на абонентський номер [NUMBER] . Тобто, з невідомих причин, зазначене SMS-повідомлення було відправлено не на абонентський номер позивача, а на абонентський номер невідомої особи (злочинця), який замовив заміну SIM-картки. Відповідно до інформації, вказаної вище та наданої відповідачем в рамках досудового розслідування кримінального провадження, SMS-повідомлення із попередженням щодо заміни, перевипуску SIM-карти на абонентський номер позивача не надходило, хоча до 16 год. 30 хв. абонентський номер [NUMBER] був у справному стані та працював на прийом як телефонних дзвінків, INTERNET-з`єднанням, так й прийняття SMS-повідомлень. Так, у разі отримання подібного SMS-повідомлення, [PERSON] були б вчинені всі необхідні та можливі дії щодо відміни розгляду поданої заявки, що уможливило б доступ невідомої особи до фінансового абонентського номеру позивача та подальшого викрадення грошових коштів з банківських карткових рахунків, з використанням цього фінансового номеру. Таким чином, невідома особа, скориставшись послугою ПрАТ «ВФ Україна» щодо віддаленої заміни, перевипуску SIM-картки, отримала доступ до фінансового абонентського номеру [NUMBER] , за допомогою якого, змінивши паролі входу, в тому числі й пройшовши подвійну аутентифікацію, встановлену позивачем, отримала доступ до банківських систем та рахунків [PERSON] , з яких в подальшому здійснила крадіжку грошових коштів на загальну суму 26077,89 грн. Відповідач, знявши та не підключивши наново послугу «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки» по абонентському номеру позивача, не надіславши на номер останньої обов`язкове SMS-повідомлення із текстом попередження про заміну SIM-карти, надавши доступ до абонентського номеру [PERSON] , який є також й фінансовим номером, сторонній особі не переконавшись при цьому у належному користувачеві та не здійснивши відповідних перевірок щодо встановлення (ідентифікації) належного споживача телекомунікаційних послуг, звів до нуля безпеку та всі зусилля Позивача щодо захисту свого абонентського номеру та своїх банківських рахунків, а також грошових коштів на них, та фактично посприяв вчиненню злочину, чим порушив права Позивача, як споживача телекомунікаційних послуг ПрАТ «ВФ Україна», згідно із Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Позивачка вважає, що через незаконні дії працівників (спеціалістів) Vodafone, що полягають у: самовільному знятті функції обмеження віддаленої заміни SIM-карти; не відправленні SMS-повідомлення із текстом попередження про заміну, пере випуск SIM-карти на абонентський номер позивача, заявка на заміну якого була подана; відправленні з невідомих причин SMS-повідомлення із текстом попередження про заміну, перевипуск SIM-карти на абонентський номер сторонньої особи (злочинця); наданні доступу до абонентського номеру [PERSON] , що також є її фінансовим номером телефону для здійснення фінансових операцій в банківських системах, стороннім (третім) особам, без здійснення відповідної перевірки та встановлення (ідентифікації) належного користувача, та які в подальшому призвели до викрадення грошових коштів з банківських рахунків позивача, відповідач, надаючи телекомунікаційні послуги (продукцію) порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про телекомунікації», чим завдав [PERSON] матеріальних збитків на загальну суму 26077,89 грн. Внаслідок даних неправомірних дій відповідача [PERSON] перенесла моральне потрясіння, душевне хвилювання. У позивачки погіршилось самопочуття, погіршився сон, почастішали випадки безсоння, погіршився загальний фізичний та емоційний стан. Крім того вказані вище події відбувались напередодні новорічних свят, а через викрадення грошових коштів позивач не могла забезпечити належного святкування, в тому числі проведення часу із своїми рідними. Крім того, позивач працює в правоохоронних органах, а через неправомірні дії відповідача вона зазнала приниження авторитету в робочій сфері як робітника поліції. Це також відобразилось й на загальній працездатності позивача, що призвело до зменшення робочої можливості. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ВФ Україна», в якості відшкодування завданої майнової шкоди, грошові кошти в сумі 26 077,89 грн., з них: 8 446,50 грн. - власних коштів позивача, що несанкціоновано перераховані з карти № [NUMBER] ATКБ «ПриватБанк»; 2 070,30 грн. - коштів в межах кредитного ліміту, що несанкціоновано перераховані з карти № [NUMBER] ATКБ «ПриватБанк»; 972,82 грн. - власних коштів Позивача, що несанкціоновано перераховані з карти № [NUMBER] AT«Універсал Банк» (платіжної системи «Monobank»); 14 588,27 грн. - коштів в межах кредитного ліміту, що несанкціоновано перераховані з карти № [NUMBER] AT«Універсал Банк» (платіжної системи «Monobank»). Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію завданої матеріальної шкоди внаслідок порушення її прав, як споживача продукції Vodafone, в сумі 26 077,89 грн. та компенсацію завданої моральної шкоди внаслідок порушення її прав, як споживача продукції Vodafone в сумі 50000,00 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 23 липня 2020 року, 10 год. 00 хв. 14 травня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що виходячи зі змісту позовної заяви та даними Автоматизованої системи розрахунків за телекомунікаційні послуги (білінговою системою) відповідача телефонний номер [NUMBER] станом на 29 грудня 2019 року обслуговувався в мережі ПрАТ «ВФ Україна» на умовах попередньої оплати послуг, без укладання договору в письмовій формі. Відповідно до вимог статті 63 Закону України «Про телекомунікації», Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, № 624 від 29 листопада 2012 року (далі - Основні вимоги) відповідачем на своєму офіційному загальнодоступному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою: [INFO] оприлюднено «Умови користування мережами мобільного зв`язку» Оператора (надалі - Умови користування), які є загальноприйнятими нормами надання послуг, визначають порядок та правила користування в мережі ПрАТ «ВФ УКРАЇНА», регулюють відносини між оператором - ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» та абонентом, права та обов`язки сторін (розділ 1 Умов користування). 17 травня 2019 року ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» в установленому законодавством порядку було проведено реєстрацію [PERSON] , як користувача за мобільним номером [NUMBER] , та того ж дня по зазначеному номеру відбулось замовлення позивачем та активування відповідачем безоплатної послуги «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки». В зв`язку з поданою особисто позивачем (в представництві Vodafone Україна - ЗОЗСМ.00001.00003 - ДЕПП вул. Ільїнська, 8) заявою від 19 грудня 2019 року про заміну формату SIM-картки на 4G Ready, спеціалістами відповідача, саме для проведення зазначеної заміни було відключено послугу «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки» (про що було повідомлено позивача, виходячи с тексту позовної заяви), здійснена заміна формату SIM-картки, а також було роз`яснено їй, якими саме передбаченими способами в подальшому можливо перевірити активацію та/або самостійно повторно активувати зазначену безоплатну послугу. Повторне замовлення позивачем та активування відповідачем послуги «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки» відбулось 29 грудня 2019 року. Таким чином в період з 19 грудня 2019 року по 29 грудня 2019 року послуга «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки» не була активна по зазначеному номеру, але у будь-якому разі позивач був попереджений про існуючі станом на 19 грудня 2019 року обмеженими можливостями відповідача, що виникли при заміні ним формату SIM-картки (виходячи з тексту позовної заяви), мав можливість перевірити активацію всіх послуг та мав повну можливість самостійно активувати зазначену безоплатну послугу. Як вбачається зі змісту позовної заяви в період з 16год. 31 хв. до 17 год.10 хв. 28 грудня 2019 року невідома (невстановлена) особа, використовуючи номер [NUMBER] та отримавши несанкціонований доступ для входу до банківських систем (Internet Banking) та подальшого підтвердження переказу коштів, вчинила викрадення з карткових рахунків позивача в AT КБ «ПриватБанк» та AT «Універсал Банк» (Monobank), грошових коштів, належних позивачу на загальну суму 26077,89грн. та за фактом викрадення зазначених грошових коштів з банківських карткових рахунків внесені відомості до ЄРДР №12019299440003932 від 28 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1. ст. 190 КК України. З зазначеного вище та наданих самим позивачем виписок (довідок) з Банків вбачається, що між позивачем та Банківськими установами існують (або існували) правовідносини та були укладені відповідні договори/угоди на обслуговування/надання банківських послуг, відповідно до яких позивачу були видані картки/відкриті банківські рахунки, а саме: Угоди №SAMDN51000106417316 від 06 вересня 2013 року та №SAMDNWFC000221965697 від 18 листопада 2015 року з AT КБ «ПриватБанк», та Договір/Угода №/невідомо від/невідомо з AT «Універсал Банк» (Monobank) (к/р [NUMBER] ). Наразі відсутній та ніколи не укладався (не існував і не існує) будь-який договір між ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» з позивачем та/або ATКБ «ПриватБанк» та/або з AT«Універсал Банк» (Monobank), який би передбачав наявність прав чи обов`язків відповідача по відкриттю рахунку та/або обслуговуванню рахунку, по списанню/переказу та/або зарахуванню будь-яких коштів (наданню банківських/фінансових послуг) позивача в зазначених Банківських установах. Також у відзиві зазначається, що діючі правовідносини між відповідачем (як - Оператором телекомунікацій) та позивачем (як - Абонентом на умовах попередньої оплати послуг, без укладання договору в письмовій формі), які регламентуються чинним законодавством Україна саме: Законом України «Про телекомунікації», Постановою № 295 від 11 квітня 2012 року «Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», Тарифами оператора та Умови користування мережами мобільного зв`язку - не передбачають: обов`язок відповідача перед будь-якими третіми особами підтверджувати особистість (особу) позивача за проведеною ідентифікацією у відповідача (оператора телекомунікацій), відповідальність відповідача перед Абонентом або будь-якими третіми особами за проведення/непроведення ідентифікації та підтвердженню/непідтвержденню особистості (особи) позивача у тому числі у його (Позивача/Абонента) правовідносинах з будь- якими третіми особами, а також у відповідача взагалі відсутні такі послуги або поняття при наданні телекомунікаційних послуг, як «фінансовий номер» або «фінансовий абонентський номер», які, як зазначає сам позивач, використовуються саме банківськими системами банківських установ з метою ідентифікації належного користувача при використанні банківських систем та здійсненні фінансових операцій. А отже, ПрАТ «ВФ Україна» не могло бути порушене законодавство про захист прав споживачів у правовідносинах відносно надання банківських послуг, положень договорів про надання банківських послуг, приписів Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджених Постановою Національного Банку України від 05 листопада 2014 року № 705, Умов та правил використання платіжних карток банків що передбачають Правила використання кредитних та/або розрахункових карт ATКБ «ПриватБанк» або AT«Універсал Банк» (Monobank), так як ПрАТ «ВФ Україна» не є у даному випадку суб`єктом правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, у розумінні ст. 5 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Закону України «Про банки і банківську діяльність». Вважає, що саме зазначені вище норми є спеціальними для спірних правовідносин між позивачем та банківськими установами, що здійснювали обслуговування по відкриттю рахунку та/або обслуговуванню рахунку, по списанню/переказу та/або зарахуванню будь-яких коштів (наданню банківських/фінансових послуг) позивача в зазначених Банківських установах. Також аналіз наведених вище норм вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Зазначений аналіз норм спеціального для спірних правовідносин законодавства та зроблені правові висновки також повністю підтверджуються наявністю у провадженні Зарічного районного суду м. Суми справи №591/1865/20 (позовне провадження №2/591/1648/20, суддя Клименко А.Я.) за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів (як споживача банківських послуг) та справи №591/1866/20 (позовне провадження №2/591/1649/20, суддя ШелєховаГ.В.) за позовом [PERSON] до AT «Універсал Банк» (monobankIUniversalBank) про захист прав споживачів (як споживача банківських послуг). Відносно посилань позивача на застосування норми ч. 1 ст.906 ЦК України (Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором), ч. 1. ст. 1166 ЦК України (Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала) ч. 1. ст. 1172 ЦК України (Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків) - зазначає, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 2019299440003932 від 28 грудня 2019 року не була встановлена винуватість відповідача, співробітників та жодній особі, що перебуває з відповідачем у трудових правовідносин до теперішнього часу не оголошено підозру у вчиненні злочину. Також, позивачем не надано доказів, що списання коштів було проведено в результаті винних дій працівників відповідача, а не працівників банківських установ. Також за наявності зазначеного кримінального провадження ЄРДР 12019299440003932 від 28 грудня 2019 року та з його матеріалів вбачається, що шкода була завдана позивачу в наслідок вчинення невідомою особою викрадення з карткових рахунків позивача в AT КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк» (Monobank), тобто відбулось скоєння невідомою особою кримінального правопорушення (злочину), що відповідно до ст. 1177 ЦК України з врахуванням приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України на думку відповідача, приводять до висновку, що у даній справі відсутнє правове обґрунтування та можливість застосування приписів ч.2. ст. 1210 ЦК України, відповідно до яких, шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Зазначає, що аналізуючи надані позивачем виписки (довідки) з Банків вбачається, що 28 грудня 2019 року: проводиться переказ грошових коштів з картки Позивача в AT КБ «ПриватБанк» [NUMBER] (не відомо в якому проміжку часу) у розмірі 105,00 грн., 7035,00 грн. та 1306,50 грн. та [NUMBER] (не відомо в якому проміжку часу) у розмірі 2070,30 грн. (на загальну суму 10516,80 з урахуванням комісій банку) на картку/рахунок Позивача в AT «Універсал Банк» (Monobank) (к/р [NUMBER] ) на яку за вирахуванням комісій банків потрапляє (надходить) сума 10400,00грн. проводиться переказ грошових коштів з картки позивача в AT «Універсал Банк» (Monobank) (к/р [NUMBER] ) на к/р [NUMBER] об 16:53:06 на суму 10361,09грн. (з врахуванням комісій банку 361,09 грн.) на к/р [NUMBER] об 16:54:30 на суму 5200,00грн. (з врахуванням комісій банку 200,00 грн.) на к/р [NUMBER] об 17:09:27 на суму 10400,00грн. (з врахуваннямкомісій банку 400,00 грн.) З зазначеного аналізу можливо зробити наступні висновки: по-перше: з рахунку Позивача в AT «Універсал Банк» (Monobank) (к/р [NUMBER] ) в остаточному підрахунку (за вирахуванням усіх міжбанківських комісій (на загальну суму 1077,89 грн.) по обслуговуванню банківськими установами рахунків по перерахуванню/списанню/зарахуванню грошових коштів Позивача) взагалі невідомою особою було фактично скоєно викрадення з карткових рахунків на загальну суму 25000,00 грн., яка не співпадає з розрахунком Позивача та що є зазначена в ціні позову у сумі 26077,89 грн. по-друге: в рамках досудового розслідування по ЄРДР №12019299440003932 від 28 грудня 2019 року можуть бути встановлені/виявлені особи власники/володільці карткових/банківських рахунків (№ [NUMBER] та № [NUMBER] ), на які було здійснено перерахування (переказ) грошових коштів позивача з його картки/рахунку в AT «Універсал Банк» (Monobank) (к/р [NUMBER] ). Таким чином, у разі встановлення в діях зазначених осіб злочинного умислу, щодо незаконного заволодіння грошовими коштами позивача, то відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України позивач, яка особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Таким чином, з урахуванням всього вищевикладеного ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» вбачає, що позивачем: не надано будь-яких доказів, що саме відповідачем або його співробітниками було вчиненню кримінальне правопорушення (злочин) та/або що саме неправомірні дії відповідача або його співробітників сприяли вчиненню невідомою особою кримінального правопорушення (злочину), що призвели до несанкціонованого доступ для входу до банківських систем (Internet Banking) та подальшого переказу коштів з карткових рахунків Позивача в ATКБ «ПриватБанк» та AT«Універсал Банк» (Monobank), грошових коштів, належних Позивачу на загальну суму 26077,89 грн., не надано доказів та правового обґрунтування, що саме відповідач несе обов`язок щодо підтвердження особи позивача, за проведеною відповідачем (як Оператором телекомунікацій) ідентифікацією користувача номером [NUMBER] , перед будь-якими третіми особами та/або несе відповідальність за проведення/непроведення ідентифікації та підтвердженню/непідтвержденню особи позивача (як користувача номером [NUMBER] ) перед будь-якими третіми особами (у тому числі у правовідносинах позивача с такими третіми особами), не доведено та не встановлено порушення відповідачем законодавства про захист прав споживачів відносно існуючих між позивачем та третіми особами правовідносин, що випливають з положень укладених між ними договорів (у т.ч. про надання банківських послуг) та, як наслідок приписів законодавства, що регулює зазначені правовідносини (як то: Закон України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою Національного Банку України від 05.11.2014 року № 705, Умов та правил використання платіжних карток банків що передбачають Правила використання кредитних та/або розрахункових карт ATКБ «ПриватБанк» або AT«Універсал Банк» (Monobank)) Договір який би передбачав будь-які випадки та умови відшкодування моральної шкоди Оператором Абоненту між позивачем та відповідачем не укладався. Звертає увагу суду, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своєї вимоги про відшкодування моральної шкоди. Не доведено взагалі, що в нього погіршувався стан здоров`я та самопочуття, не надано суду будь-якої медичної документації (висновків лікарів-спеціалістів щодо стану їх здоров`я, медичних довідок, направлень до лікарів-спеціалістів, інформації про звернення позивача до лікувальних закладів, даних про амбулаторне чи стаціонарне лікування, призначень лікарів, чеків про придбання відповідних ліків, тощо). З урахуванням вищевикладеного вбачається, що ПрАТ «ВФ Україна» не є стороною або учасником спірних правовідносин між позивачем та банківськими установами, не несе відповідальності за порушення однією із сторін умов укладених між Позивачем та ATКБ «ПриватБанк» або AT«Універсал Банк» (Monobank) договорів/угод по відкриттю рахунків та/або обслуговуванню рахунків, по списанню/переказу та/або зарахуванню будь-яких коштів (наданню банківських/фінансових послуг) позивача в зазначених Банківських установах, не несе обов`язок щодо підтвердження особи позивача, за проведеною відповідачем (як Оператором телекомунікацій) ідентифікацією користувача номером [NUMBER] перед будь-якими третіми особами, не несе жодної відповідальності за проведення/непроведення ідентифікації та підтвердженню/непідтвержденню особи Позивача (як користувача номером [NUMBER] ) перед будь-якими третіми особами, дії ПрАТ «ВФ Україна» не містять порушення законодавства про захист прав споживачів відносно існуючих між позивачем та третіми особами правовідносин, та, як наслідок приписів законодавства, що регулює зазначені спеціальні правовідносини (як то: Закон України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою Національного Банку України від 05.11.2014 року № 705, Умов та правил використання платіжних карток банків що передбачають Правила використання кредитних та/або розрахункових карт). Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі (т.І а.с.50-59). 20 травня 2020 року від представника позивачки [PERSON] - адвоката Жалковського В.Ю. надійшла відповідь на відзив, в якій вказує на те, що 17 травня 2019 року [PERSON] , при особистому зверненні до відділення-магазину Vodafone, розташованого по вул. Соборній, 1 в м. Суми, зареєструвалась в мережі Vodafone, надавши працівникам (спеціалістам) для реєстрації свої персональні дані (в тому числі для сканування (копіювання) паспорт громадянина України, інші документи та дані, визначені Порядком реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, для подальшої ідентифікації особи) та підписавши відповідні заяви та інші документи. Вказана обставина підтверджується відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву від 12 травня 2020 року. Договір з Абонентами укладений в усній формі, є публічним, і є чинним з моменту активації обраного Абонентом Стартового пакету. 17 травня 2019 року відповідачем в установленому законодавством порядку проведено реєстрацію [PERSON] , як користувача за абонентським номером [NUMBER] , тобто позивач є не знеособленим абонентом та таким, з ким укладено Договір про надання телекомунікаційних послуг. В протиріч цьому ПрАТ «ВФ Україна» у своєму листі GD-20-02943 від 20 березня 2020 року у відповідь на адвокатський запит від 05 липня 2012 року № 5076-VI (зі змінами), вказує, що абонентський номер [NUMBER] обслуговується знеособлено (анонімно) та визначити власника неможливо, що є неправдивою інформацією. Позивачем у своїй позовній заяві вказано, що 19 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до відділення-магазину Vodafoneпо вул. Іллінська, 8, м. Суми, з метою здійснення заміни формату своєї SIM-карти на карту з підтримкою швидкісного 4GINTERNET та подала заяву про заміну SIM-карти. Спеціаліст відділення-магазину Vodafone проінформувала, що у зв`язку із обмеженими технічними можливостями для зміни формату SIM-картки з швидкісний покриттям 4-GINTERNET, остання відключить послугу «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки», та після заміни SIM-картки вказана послуга буде одразу ж поновлена. Звертає увагу, що за заявою позивача відбулась заміна формату SIМ- карти при особистому зверненні до відділення-магазину Vodafone, а не через віддалену заміну. Крім того [PERSON] не надавала будь-яких заяв про зняття вказаної послуги «Обмеження віддаленої заміни SIM-карти», не надавала дозвіл на зняття зазначеної послуги. Про порядок заміни SIM-карти позивачу повідомлено не було. Як зазначено у відзиві на позовну заяву, детальний порядок зміни формату, відновлення та блокування SIM-карти, опублікований Vodafoneна офіційному веб-сайті в мережі INTERNETза посиланняhttps://www.vodafone.ua/uk/support/sim-usim-card-operation (Операції SIM/USIM-картами та номером), однак за вказаним посиланням для додаткового захисту визначено порядок підключення послуги «Обмеження віддаленої заміни SIM-карти», а не перевірки його підключення. Спеціаліст відділення-магазину Vodafone повідомила, що вказана послуга після зміни формату SIM-карти буде одразу ж поновлена. Тому позивач до 28 грудня 2019 року була впевнена, що послуга «Обмеження віддаленої заміни SIM-карти» підключена та [PERSON] захищена від стороннього втручання до її персонального абонентського номеру [NUMBER] . Ані Умовами користування, ані Операціями з SIM/USIM-картами та номером, що опубліковані ПрАТ «ВФ Україна» на своєму офіційному Beb-сайті в мережі INTERNET не зазначено, що для заміни формату SIM-карті зареєстрованим в мережі абонентом при особистому зверненні та пред`явлені паспорту громадянина України, необхідно здійснити відключення послуги «Обмеження віддаленої заміни SIM-карти» та її повторне підключення через звернення до оператора за номером 111 або самостійно через додаток «Му Vodafone». Навіщо взагалі була відключена послуга «Обмеження віддаленої заміни SIM-карти» при особистому зверненні до відділення-магазину Vodafoneі з паспортом громадянина України, позивачу не відомо, адже в самій назві послуги визначено «Обмеження віддаленої заміни SIM-карти», отже дана послуга не повинна створювати обмеження для заміни SIM-карти при особистому зверненні до відділення оператора з документом, що посвідчує особу. Споживача телекомунікаційних послуг не повинно турбувати питання технічної неспроможності Оператора при наданні телекомунікаційних послуг, а саме неможливість здійснити заміну формату SIM-карти без відключення послуги «Обмеження віддаленої заміни SIM-карти», що є порушенням обов`язків операторів і провайдерів телекомунікацій, відповідно до статті 39 Закону № 1280-IV. 28 грудня 2019 року о 15 год. 30 хв. невідома особа, звернувшись до InfoCentrVodafone, замовила послугу заміни, пере випуск SIM-картки з абонентським номером [NUMBER] , який зареєстрований в мережі Vodafone за [PERSON] . У подальшому, о 16 год. 29 хв. 28 грудня 2019 року відповідачем, без належного попередження позивача, не дотримавшись відповідної перевірки щодо встановлення (ідентифікації) належного користувача абонентського номеру, зазначеного вище, здійснено заміну, пере випуск SIM-картки, через що в подальшому відбулась крадіжка грошових коштів невідомою особою на загальну суму 26 077,89 грн. з банківських рахунків позивача. Також, з невідомих причин SMS-повідомлення з інформуванням про заміну, перевипуск SIM-карти було відправлено на абонентський номер, з якого було подано заявку на заміну, пере випуск SIM-карти, а саме о 15 год.40 хв. 28 грудня 2019 року SMS-повідомлення від ПрАТ «ВФ Україна» із попередженням направлено на невідомий абонентський номер [NUMBER] . У своєму відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує проти наведених позивачем обставин щодо направлення ПрАТ «ВФ Україна» SMS-повідомлення з інформуванням про заміну, перевипуск SIM-карти на сторонній абонентський номер, також не заперечує факт надання відповідачем доступу до абонентського номеру [NUMBER] , що зареєстрований в мережі Vodafone за [PERSON] , сторонній (третій) особі, отже не заперечує, що даними діями відповідач порушив умови Договору, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про телекомунікації». Щодо наведених у відзиві на позовну заяву представника відповідача норм законодавства про правовідносини між Позивачем та банками повідомляє, що абонентський номер [NUMBER] , закріплений за [PERSON] , є фінансовим номером для підтвердження проведення банківських фінансових операцій. Доступ невідомої особи до банківських рахунків позивача та подальше викрадення грошових коштів з цих рахунків відбулось виключно через надання відповідачем доступу сторонній (третій) особі до абонентського номеру [NUMBER] , який 17 травня 2019 року ПрАТ «ВФ Україна» закріплений за [PERSON] , як персональний абонентський номер, та через ряд інших порушень і недотримання норм законодавства та умов Договору з боку Відповідача. Щодо викрадення грошових коштів в сумі саме 26077,89 грн., а не 25 000,00 грн., як вираховує відповідач, повідомляє, що в позовній заяві зазначено обґрунтований розрахунок суми, що стягується чи оспорюється. Вказана вище сума визначена з урахуванням комісії за здійснення банківських операцій у зв`язку з тим, що кошти у якості комісії із проведення операції списуються із загального рахунку. Саме через дії працівників (спеціалістів) Vodafone, що полягають у: самовільному знятті функції «Обмеження віддаленої заміни SIM-карти»; не відправленні SMSповідомлення із текстом попередження про заміну, пере випуск SIM-карти на абонентський номер позивача, заявка на заміну якого була подана; відправленні з невідомих причин SMSповідомлення із текстом попередження про заміну, пере випуск SIM-карти на абонентський номер сторонньої особи (злочинця); наданні доступу до абонентського номеру [PERSON] , що також є її фінансовим номером телефону для здійснення фінансових операцій в банківських системах, стороннім (третім) особам, без здійснення відповідної перевірки та встановлення (ідентифікації) належного користувача, які в подальшому призвели до викрадення грошових коштів з банківський рахунків Позивача, Відповідач, надаючи телекомунікаційні послуги (продукцію), порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про телекомунікації», чим завдав позивачці матеріальних збитків на загальну суму 26077,89 грн. (т.І а.с.73-78). 23 липня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 21 жовтня 2020 року в зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 жовтня 2020 року залучено до участі у вказаній справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк». 21 жовтня 2020 року у зв`язку з залученням третіх осіб, протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 04 грудня 2020 року. 02 листопада 2020 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи АТ «Універсал Банк», в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . В поясненнях зазначає, що при укладенні договору та оформленні платіжної картки клієнт зазначила своїм фінансовим номером - мобільний номер телефону [NUMBER] . Позивачка посилається на той факт, що фінансовим номером у договірних відносинах із Банком визначено саме такий номер телефону. Відтак, АТ «Універсал Банк» підтверджує зі свого боку приналежність такого номеру як фінансового такому клієнту. Активація картки від початку була здійснена на мобільному телефоні з номером телефону позивача [NUMBER] . Відповідно цей номер як фінансовий використовувався клієнтом в межах умов Договору. Згідно з п.п. 8.10. п.8 «Відповідальність сторін» Розділу І Умови і правил, клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією до моменту заяви Клієнта, поданої до контактного центру Банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки /рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Із врахуванням авторизації клієнта при зміні пристрою, Банк не мав жодної правової підстави для відмови у зміні довіреного пристрою. З аналогічних підстав Банком було проведено платіжні операції, так як вони (платіжні операції) супроводжувалися коректним введенням ПІН-коду, що прирівнюється до власноручного підпису клієнта із застосуванням . Банк звертає увагу суду, що транзакції здійснено з введенням двох кодів авторизації (ОТП та ПІН) клієнтом Банку. На сьогодні, досудове розслідування у межах кримінального провадження №12019200440003932, на яке посилається позивач, триває. У разі встановлення винних осіб в кримінальному провадженні, де позивач є потерпілим, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, вона не позбавлена права звернення до встановлених осіб з вимогами про стягнення завданих йому збитків. Додатково Банк повідомляє, що поряд із цим провадженням у провадженні Зарічного районного суду перебуває цивільна справа № 591/1866/20 за позовом [PERSON] до AT «УНІВЕРСАЛ БАНК», за яким позивачка також просить стягнути суми грошових коштів за переказами як вона зазначає здійсненими невідомими (невстановленими) особами з її рахунків із використанням її фінансового номеру 28 грудня 2019 року (копія процесуальних документів зі справи додається). Суми до стягнення відповідачів у цих двох справах тотожні та пов`язані із здійсненими спірними платежами 28 грудня 2019 року (т.І, а.с.124-129). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 грудня 2020 року витребувано у Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» докази по справі; закрито підготовче провадження по справі, призначено справу для розгляду по суті на 25 лютого 2021 року, 10 год. 00 хв. 25 лютого 2021 року протокольною ухвалою по справі оголошено перерву до 22 червня 2021 року, 14 год. 00 хв. у зв`язку з закінченням заброньованого часу для проведення відеоконференцзв`язку. В зазначеному судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, представник відповідача заперечував проти позову. Представники третіх осіб АТ «Універсал Банк» АТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що позивачка [PERSON] є споживачем телекомунікаційних послуг, які надаються ПрАТ «ВФ Україна», що не заперечується відповідачем. 28 грудня 2019 року, о 16 год. 29 хв. виконана заміна сім-карти. Заявка на заміну створена 28 грудня 2019 року, 15 год. 30 хв., дзвінок був з переключення з номеру [NUMBER] . Розмова в системі не знайдена, був оформлений запит SD 19501805. Вирішення запиту - запис не доступна (т.І, а.с.20-23). З копії виписки по картці [NUMBER] АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] вбачається, що 28 грудня 2019 року було здійснено чотири перекази з картки на суму 1306,50 грн, на суму 7035,00 грн., на суму 105,00 грн.(т.І а.с.24). З копії виписки по картці [NUMBER] АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] вбачається, що 28 грудня 2019 року відбулось зняття коштів рахунку на суму 2010,00 грн. (т.І а.с. 25). 13 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим нею було заповнено анкету-заяву (т.І, а.с.143). З копії виписки по картці [NUMBER] АТ «Універсал Банк» , клієнт [PERSON] , вбачається, що за період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року мається заборгованість в сумі 16 535,58 грн. 28 грудня 2019 року по вказаній карті проводились зняття коштів у наступних розмірах: о 16 год 53 хв. 06 сек. -10361,09 грн., о 16 год. 53 хв.34 сек. - 5 200,00 грн, о 16 год. 54 хв. 30 сек. - 5200,00 грн., о 17 год. 09 хв. 27 сек. -10400,00 грн.(т.І., а.с. 26-29). 28 грудня 2019 року за заявою [PERSON] зареєстровано кримінальне провадження № 12019200440003932 за фактом того, що 28 грудня 2019 року в період часу з 16.53 по 17.08 год. невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами належними [PERSON] , перерахувавши їх з банківських рахунків останньої, чим завдали [PERSON] матеріального збитку на загальну суму 26077 грн. 89 коп. (ЖЕО №100205 від 28 грудня 2019 року), що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.І а.с.30). 04 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «ВФ Україна» (Vodafon) з вимогою відновити її права, як споживача послуг, шляхом відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 26 077 грн. 89 коп., здійснивши перерахунок коштів на реквізити банківського рахунку (т.І а.с.31-33). 03 березня 2020 року ПрАТ «ВФ Україна» (Vodafon) надало відповідь на ім`я [PERSON] , в якій зазначили, що сервіс «Заборона заміни Сім-карти» за номером [NUMBER] була відключена, адже це необхідно для проведення зміни формату Сім-картки, який було здійснено 19 грудня 2019 року за запитом користувача в згаданому представництві. За інформацією, отриманою від працівників відділення, про це було повідомлено ініціатора звернення, а також роз`яснено як в подальшому [NUMBER] даний сервіс активувати. Також повідомляється, що 28 грудня 2019 року о 16 год. 29 хв. за номером 066 188 1969 була здійснена заміна Сім-карти. До моменту її проведення на цей мобільний номер було надіслано повідомлення такого змісту: «Увага! Протягом 60 хвилин буде виконана заміна Сім-карти за цим номером. Якщо ви не подавали заявку [NUMBER] , підключіть самостійно «Обмеження віддаленої заміни Сім-картки в додатку MyVodafoneабо телефонуйте [NUMBER] безкоштовно в Україні)». Наступна заміна виконана 29 грудня 2019 року о 14 год. 53 хв. (т.І а.с.34-35). За змістом п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно ст. 23 вказаного Закону у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: 1) відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 4) виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, - у розмірі трьохсот відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 5) реалізацію продукції, забороненої відповідним державним органом для виготовлення та реалізації (виконання, надання), - у розмірі п`ятисот відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 6) реалізацію небезпечного товару (отрути, пестицидів, вибухо- і вогненебезпечних речовин тощо) без належного попереджувального маркування, а також без інформації про правила і умови безпечного його використання - у розмірі ста відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, але не менше двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 7) відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України "Про електронну комерцію") - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 8) створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 9) невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 10) реалізацію товару, строк придатності якого минув, - у розмірі двохсот відсотків вартості залишку одержаної для реалізації партії товару, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 11) порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 12) обмеження або відмову в реалізації прав споживачів, установлених частиною другою статті 17 цього Закону, - у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суми штрафів зараховуються до державного бюджету. У разі невиконання в добровільному порядку суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, визначених у статті 26 цього Закону рішень (постанов) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його посадових осіб про накладення стягнення примусове виконання таких рішень (постанов) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". У відповідності до п.12 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про телекомунікації» споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов`язків, передбачених договором із споживачем чи законодавством. За частиною другою зазначеної статті абонент, який отримує телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, може зареєструватися в оператора, надавши йому персональні дані відповідно до закону в порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Статтею 39 Закону України «Про телекомунікації» визначено обов`язки операторів та провайдерів телекомунікацій, зокрема за частиною першою цієї норми оператори телекомунікацій зобов`язані: 1) здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства за умови включення до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, а у визначених законом випадках також за наявності відповідних дозволів; 2) надавати безоплатний доступ споживачам до телекомунікаційних мереж загального користування для виклику пожежної охорони, Національної поліції, швидкої допомоги, аварійних служб газу та підрозділів екстреної допомоги населенню за єдиним телефонним номером [NUMBER] , а також для надсилання благодійного телекомунікаційного повідомлення. Безоплатно оператором телекомунікацій надаються: а) послуги телефонного зв`язку або послуги з передачі текстового повідомлення, якщо вони надаються абонентам для направлення (здійснення) ними благодійного телекомунікаційного повідомлення; б) послуги з перерахування коштів як благодійної пожертви на користь неприбуткової організації, у тому числі благодійної організації (крім політичних партій і кредитних спілок), або територіальної громади на виконання благодійного телекомунікаційного повідомлення, направленого (здійсненого) таким абонентом; в) послуги з публічного збору благодійних пожертв з використанням благодійного телекомунікаційного повідомлення згідно з договором, укладеним між оператором телекомунікацій та неприбутковою організацією, у тому числі благодійною організацією (крім політичних партій і кредитних спілок), або територіальною громадою. При цьому на суму коштів, перераховану оператором на цілі благодійної діяльності, зібраних публічним збором благодійних пожертв з використанням благодійного телекомунікаційного повідомлення, зменшується аванс абонента за телекомунікаційні послуги. Відповідна сума коштів списується з особового рахунку абонента; 3) надавати телекомунікаційні послуги за встановленими показниками якості; 4) надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; 4-1) надавати абонентам послугу перенесення абонентського номера, користування персональним номером у порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; 5) вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві; 6) забезпечувати правильність застосування тарифів; 7) зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, та надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку, встановленому законом; 8) не допускати порушень правил добросовісної конкуренції на ринку телекомунікацій; 9) першочергово надавати телекомунікаційні послуги підрозділам Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, захисту державного кордону; 10) забезпечувати готовність своїх телекомунікаційних мереж до роботи в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, в тому числі можливість оповіщення своїх споживачів у цих умовах; 11) надавати щорічно до ЦОВЗ інформацію про свої телекомунікаційні мережі для відпрацювання мобілізаційних планів у межах, визначених Кабінетом Міністрів України; 12) вести облікову та іншу, визначену законодавством, документацію щодо своїх телекомунікаційних мереж та взаємоз`єднання з іншими телекомунікаційними мережами; 13) своєчасно надавати ЦОВЗ та національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, звіти та інформацію в обсягах, порядку і строки, визначені законодавством; 14) оприлюднювати тарифи на телекомунікаційні послуги, що встановлюються самим оператором, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх введення; 15) забезпечувати використання наданого номерного ресурсу в терміни, визначені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; 16) попереджувати споживачів про можливе скорочення переліку телекомунікаційних послуг чи відключення їх кінцевого обладнання у випадках і порядку, передбачених правилами надання і отримання цих послуг; 17) вживати заходів для недопущення несанкціонованого доступу до телекомунікаційних мереж та інформації, що передається цими мережами; 18) на підставі рішення суду обмежувати доступ своїх абонентів до ресурсів, через які здійснюється розповсюдження дитячої порнографії; 18-1) подавати до центрів системи екстреної допомоги населенню за єдиним телефонним номером [NUMBER] : невідкладно після отримання екстреного виклику від абонента рухомого (мобільного) зв`язку - дані про його номер і місцезнаходження; щомісяця - інформацію про абонентські номери фіксованого телефонного зв`язку, прізвища, імена, по батькові, найменування та адреси, що містяться в базі даних; 19) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства України. Згідно ст. 40 Закону України «Про телекомунікації» оператор, провайдер телекомунікацій несе перед споживачами за ненадання або неналежне надання телекомунікаційних послуг таку майнову відповідальність: 1) за ненадання оплачених телекомунікаційних послуг або надання їх в обсязі, меншому за оплачений, - у розмірі оплаченої вартості ненаданих послуг та штрафу в розмірі 25 відсотків вартості послуг; 2) за затримку передавання телеграми, що призвело до її невручення або до несвоєчасного вручення, - штраф у розмірі 50 відсотків вартості оплаченої послуги, а також повернення споживачу отриманих за послугу грошей; 3) за безпідставне відключення кінцевого обладнання, - у розмірі абонентної плати за весь період відключення; 4) за безпідставні скорочення чи зміну переліку послуг, - у розмірі абонентної плати за один місяць; 5) в інших випадках - у розмірах, передбачених договором про надання телекомунікаційних послуг; 6) у разі неусунення протягом однієї доби із зафіксованого моменту подання абонентом заявки щодо пошкодження телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ споживача до послуги або знизило до неприпустимих значень показники якості телекомунікаційної послуги, абонентна плата за весь період пошкодження не нараховується, а оператор телекомунікацій у разі неусунення пошкодження протягом п`яти діб із зафіксованого моменту подання абонентом відповідної заявки сплачує споживачу штраф у розмірі 25 відсотків добової абонентної плати за кожну добу перевищення цього терміну, але не більше ніж за три місяці. Оператори, провайдери телекомунікацій не несуть майнової відповідальності перед споживачами телекомунікаційних послуг за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань з надання телекомунікаційних послуг унаслідок дії непереборної сили (землетрус, повінь, ураган тощо), викрадання чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, що використовуються оператором телекомунікацій, або з вини споживача у випадках, передбачених цим Законом. Питання відшкодування завданих споживачеві фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов`язків за договором про надання телекомунікаційних послуг вирішуються в судовому порядку. Оператори, провайдери телекомунікацій не несуть відповідальності за зміст інформації, що передається їх мережами. У відповідності до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про телекомунікації» особи, винні у порушенні законодавства про телекомунікації, притягуються до цивільної, адміністративної, кримінальної відповідальності відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг, є правопорушення, що включає такі складові елементи як шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Під час судового розгляду не встановлено причинного зв`язку, який би вказував на те, що внаслідок самовільного знятті функції обмеження віддаленої заміни SIM-карти; не відправленні SMS-повідомлення із текстом попередження про заміну, перевипуск SIM-карти на абонентський номер позивача, заявка на заміну якого була подана; відправлення з невідомих причин SMS-повідомлення із текстом попередження про заміну, пере випуск SIM-карти на абонентський номер сторонньої особи (злочинця); надання доступу до абонентського номеру [PERSON] , який є її фінансовим номером телефону для здійснення фінансових операцій в банківських системах, стороннім (третім) особам, без здійснення відповідної перевірки та встановлення (ідентифікації) належного користувача, позивачці завдано шкоду у вигляді матеріальних збитків на заявлену нею суму. Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини працівників ПрАТ «ВФ Україна» у вчиненні викрадення грошових коштів з банківських рахунків позивачки. Посилання позивачки про те, що відповідач, знявши та не підключивши послугу «Обмеження віддаленої заміни SIM-картки» по абонентському номеру позивача, не надіславши на номер позивачки SMS-повідомлення із текстом попередження про заміну SIM-карти, здійснив порушення захисту абонентського номеру позивачки, банківських рахунків та грошових коштів на них, не ґрунтуються на вимогам закону та не підтверджено належними та допустимими доказами, які б вказували на те, що внаслідок зазначених дій працівниками відповідача вчинено дії, які сприяли вчиненню злочину, яким зокрема є вирок суду, що набрав законної сили. Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами обов`язок відповідача здійснення перевірки щодо встановлення (ідентифікації) належного споживача телекомунікаційних послуг, внаслідок невиконання якого за винних дій працівників відповідача відбулося викрадення грошових коштів з банківських рахунків. Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо заподіяння їй майнової шкоди, яка виникла внаслідок дій відповідача або його працівників. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не доведено протиправність дій відповідача, а також наявність причинного зв`язку між переліченими обставинами та протиправними діями відповідача, що спричинило їй моральні страждання. Виходячи з викладеного, відсутні докази на підтвердження сукупності необхідних складових для притягнення відповідача до цивільної відповідальності, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed