Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 24.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № МL-В01/072/2007 (далі Договір), згідно умов якого банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 65919,00 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою, з кінцевим терміном повернення 24.12.2037 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п.п. 1.6 Договору), а також сплатити відповідну платню за кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Договорі (зокрема, в п..п. 1.4, 1.5 Договору). Згідно з п.п. 1.5.1. Договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. Крім того, в забезпечення своєчасності виконання зобов'язань відповідача - [PERSON], по кредитному договору № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року був укладений Договір поруки № SR-В01/072/2007 від 24.12.2007 року між Банком та [PERSON]. Поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем - [PERSON], його зобов'язань перед Позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п.п. 2.1 договору поруки). Також п.п. 1.2. договору поруки передбачено, що відповідачі відповідають як солідарні боржники, і Банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно із п.п. 3.1. договору поруки у випадку невиконання Позичальником боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором, Поручитель зобов'язаний здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому Банком протягом трьох банківських днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги за адресою, вказаною в договорі поруки-1. Вимога про погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року, за вихідним № 29071602 від 29.07.2016 року була направлена [PERSON], однак у зазначений строк нею не виконані умови вимог. Також, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір Іпотеки (майнової поруки) № РМL-ВО1/072/2007 від 24.12.2007 року (надалі - Договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] «24» грудня 2007 року, за реєстровим № 6786, відповідно до якого встановлено, що [PERSON], передав Банку в іпотеку, належне йому на праві власності майно: на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 11 січня 2006 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 29 грудня 2005 року № 3047, зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 24 січня 2006 року, записано в реєстрову книгу № 668 за реєстровим № 45[ADDRESS], що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вулиця Келецька в будинку № 106 (сто шість), загальною площею 48, 9 кв. м. Пункт 1.1. Договору Іпотеки встановлює, що даний Договір забезпечує вимоги іпотекодержателя (Позивача), що випливають з Кредитного договору № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконував належним чином, тому станом на 13.05.2016 року, заборгованість відповідача - [PERSON], по кредитному договору № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року перед позивачем становить 55 291,84 доларів США з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 55 291, 84 доларів США; пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 318 319, 81 грн. На підставі п.п. 1.9. Кредитного договору позивач вимагав від відповідача - [PERSON]В повного повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, а також сплати пені та штрафу, нарахованих за прострочення виконання зобов'язань, що підтверджується вимогою про погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року, за вихідним № 29071601 від 29.07.2016 року, проте вимога станом на момент пред'явлення цього позову не виконана. Тому позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів із вказаним цивільним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив суд, справу розглядати у його відсутність, також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та в разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд дослідив матеріали справи: - Копія кредитного договору № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року, відповідно до якого між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № МL-В01/072/2007 (далі Договір), згідно умов якого банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 65919,00 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою (на а.с. 48-49), з кінцевим терміном повернення 24.12.2037 року та а також додаткові договори до кредитного договору № МL-В01/072/2007, якими змінювався розмір боргових зобовязань, дата повернення основного боргу за кредитним договором (на а.с. 8-30). -. Копія договору поруки № SR-В01/072/2007 від 24.12.2007 року, відповідно до якої в забезпечення своєчасності виконання зобов'язань відповідача - [PERSON], по кредитному договору № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року був укладений Договір поруки № SR-В01/072/2007 від 24.12.2007 року між Банком та [PERSON]. Поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем - [PERSON], його зобов'язань перед Позивачем за кредитним договором, а також додаткові договори до Договору поруки, якими змінювався розмір боргових зобовязань, дата повернення основного боргу за кредитним договором (на а.с. 31-37). - Копія Договір Іпотеки (майнової поруки) № РМL-ВО1/072/2007 від 24.12.2007 року, згідно якого [PERSON], передав Банку в іпотеку, належне йому на праві власності майно: на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 11 січня 2006 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 29 грудня 2005 року № 3047, зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 24 січня 2006 року, записано в реєстрову книгу № 668 за реєстровим № 45[ADDRESS], що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вулиця Келецька в будинку № 106 (сто шість), загальною площею 48, 9 кв. м. (на а.с. 38-47) - Копія договору купівлі-продажу кредитного портфеля № б/№ від «27» травня 2011 року та копія договору про відступлення права вимоги № б/н від 27.05.2011 року, де зазначено, що правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (на а.с. 50-64); - Копія вимог про погашення заборгованості за кредитним договором № 29071602, №29071601 від 29.07.2016 (на а.с. 65-68). - Розрахунок заборгованості по кредитному договору № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року (на а.с. 69-70). - Копія свідоцтва про реєстрацію ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та копія довідки з ЄДРПОУ ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (на а.с. 72-73). Вказані докази суд вважає належними, допустимими та приймає їх. Із досліджених судом доказів встановлено наступні факти та належні їм правовідносини. 24.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № МL-В01/072/2007, згідно умов якого банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 65919,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 24.12.2037 року, також додаткові договори до кредитного договору № МL-В01/072/2007, якими змінювався розмір боргових зобовязань, дата повернення основного боргу за кредитним договором (на а.с. 8-30). Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п.п. 1.6 Договору), а також сплатити відповідну платню за кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Договорі (зокрема, в п..п. 1.4, 1.5 Договору). Згідно з п.п. 1.5.1. Договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. Крім того, в забезпечення своєчасності виконання зобов'язань відповідача - [PERSON], по кредитному договору № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року був укладений Договір поруки № SR-В01/072/2007 від 24.12.2007 року між Банком та [PERSON] та додаткові договори до нього, якими змінювався розмір боргових зобовязань, дата повернення основного боргу за кредитним договором (а.с. 31-37). Поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем - [PERSON], його зобов'язань перед Позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п.п. 2.1 договору поруки). Також п.п. 1.2. договору поруки передбачено, що відповідачі відповідають як солідарні боржники, і Банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно із п.п. 3.1. договору поруки у випадку невиконання Позичальником боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором, Поручитель зобов'язаний здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому Банком протягом трьох банківських днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги за адресою, вказаною в договорі поруки-1. Вимога про погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року, за вихідним № 29071602 від 29.07.2016 року була направлена [PERSON], однак у зазначений строк нею не виконані умови вимог (а.с. 67-68). Також, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір Іпотеки (майнової поруки) № РМL-ВО1/072/2007 від 24.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] «24» грудня 2007 року, за реєстровим № 6786, відповідно до якого встановлено, що [PERSON], передав Банку в іпотеку, належне йому на праві власності майно: на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 11 січня 2006 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 29 грудня 2005 року № 3047, зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 24 січня 2006 року, записано в реєстрову книгу № 668 за реєстровим № 45[ADDRESS], що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вулиця Келецька в будинку № 106 (сто шість), загальною площею 48, 9 кв. м. (а.с. 38-47) Пункт 1.1. Договору Іпотеки встановлює, що даний Договір забезпечує вимоги іпотекодержателя (Позивача), що випливають з Кредитного договору № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується кредитними заявками (а.с. 48-49 ). Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконував належним чином, тому станом на 13.05.2016 року, заборгованість відповідача - [PERSON], по кредитному договору № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року перед позивачем становить 55 291,84 доларів США з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 55 291, 84 доларів США; пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 318 319, 81 грн. (а.с. 69-70) На підставі п.п. 1.9. Кредитного договору позивач вимагав від відповідача - [PERSON]В повного повернення кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, а також сплати пені та штрафу, нарахованих за прострочення виконання зобов'язань, що підтверджується вимогою про погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-В01/072/2007 від 24.12.2007 року, за вихідним № 29071601 від 29.07.2016 року, проте вимога станом на момент пред'явлення цього позову не виконана (а.с. 65-66). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Однак, всупереч положенням ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, позичальник перестав сплачувати необхідні платежі у встановлені кредитним договором строк. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. В порушення умов договору кредиту та вимог чинного законодавства України, на день подачі позовної заяви до суду відповідач не здійснив погашення всієї суми заборгованості у встановлені строки. Згідно з пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом з тим, згідно з абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, згідно з офіційним курсом НБУ, станом на день ухвалення судом рішення 55291,84 дол. США еквівалентно 1463575грн. (55291,84 х 26,47 = 1463575), а тому, суд вважає необхідним зазначити в мотивувальній частині рішення суду еквівалентну заборгованості саме станом на день прийняття рішення (21.12.2016 року). Враховуючи наведене, підлягає солідарному стягненню з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 55291,84 доларів США, та пені в розмірі 318319,81 грн. Статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону. Згідно із ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Одночасно, суд звертає увагу на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню. Відповідну Правову позицію висловив Верховний суд України в постановах від 30 вересня 2015 року у справах №6-1825цс15 та №6-1494цс15. Як вбачається з матеріалів справи, нерухоме майно, яке є предметом іпотеки не перевищує 140 кв. метрів, нею забезпечувався споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, а тому відповідно підпадає під дію положень вказаного закону. Враховуючи вказане, суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення на час дії Закону України «Про мораторій». На підставі викладеного,

Outcome: approved