Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 06.05.2014 року звернувся до суду з позовом до ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, третя особа [PERSON] про звільнення з під арешту заставленого майна та скасування постанови. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.12.2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № к-2097. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено іпотечний договір від 18.12.2006 року, у відповідності до якого у забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № к-2097 на суму 28000 доларів США, [PERSON] передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру під [ADDRESS]». Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2011 року стягнуто з [PERSON] суму боргу за кредитним договором. Однак позивачу стало відомо, що на майно яке знаходиться в іпотеці банку було накладено арешт постановою державного виконавця відділу державної виконавчї служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції. Позивач посилаючись на те, що накладенням арешту на майно, що знаходиться у нього в іпотеці порушуються права банку як іпотекодержателя, оскільки позбавляє його можливості пріоритетного права на задоволення забезпечених іпотекою вимог, робить неможливим в подальшому реалізацію предметів іпотеки та задоволення вимог Банку за кредитним договором, просить суд скасувати постанову ВДВС Білгород-Дністрвоського МУЮ від 28.09.2011 року ВП № 28962096 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; звільнити з під-арешту нерухоме майно [PERSON], а саме квартиру під [ADDRESS]», що має загальну площу 51, кВ.м., яка є предметом іпотеки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до іпотечного договору від 18.12.2006 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.35). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі керуючого філією «Одеське регіональне управління» банку «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № к-2097 (а.с. 7-9). З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено іпотечний договір від 18.12.2006 року, у відповідності до якого у забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № к-2097 на суму 28000 доларів США, [PERSON] передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру під [ADDRESS]» (а.с.10-11). Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2011 року,стягнуто з [PERSON] та [PERSON] суму боргу у розмірі 276883,17 грн. та 55803,20 грн. на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ « АТ «Банк «Фінанси та Кредит»(а.с.12-13). З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2011 року згідно ухвали № 2-3689, виданої 21.09.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом, державним виконавцем відділу ДВС Білгород-Дністровського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.4). Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, накладено арешт на квартиру, що належить [PERSON] на праві приватної власності, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6). Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстравції. Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно із ч. 1 та 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону, одним з яких передбачено стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Статтею 589 ЦК України закріплено право звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, та право на задоволення в повному обсязі вимоги, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат, понесених у зв'язку з предявленним вимоги, якщо інше не встановлене договором. Відповідно до положень ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" , особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Доводи представника позивача про те, що він просить скасувати арешт як іпотеко держатель, який має переважне перед іншими кредиторами право у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна не є підставою для звільнення майна з-під арешту, оскільки при зверненні стягнення на предмет іпотеки позивач не позбавлений буде переважного права саме як іпотекодержатель перед іншими кредиторами на задоволення його вимог, тому право позивача як іпотекодержателя, який ще не набув права власності, не порушено.Окрім того, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2011 року вже стягнуто з [PERSON] суму боргу, тобто позивач вже скориствався конкретним способом захисту свого права, тобто свої вимоги за кредитним договором задовольнив. За таких обставин позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кердит» про звільнення майна з-під арешту є безпідставними та передчасними.

Outcome: dismissed