Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , 29.05.2015 р. він позичив відповідачці 21 000 грн. , повернення було гарантовано до 09.06.2015 р. , що посвідчується письмовою розпискою . Згідно зі ст. 1046 -1049 ЦК України договір позики укладається в простій письмовій формі . Розписка , підписана відповідачкою і є документом , що стверджує укладання договору . Ухиляючись від виконання грошового зобов"язання , відповідачка більше півроку не повертає борг . На підставі вимог ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобов"язання , на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три відсотки річних від простроченої суми . Величина індексу інфляції з червня 2015 р. по грудень 2015 р. становить - 104.7 % . Сума сплати боргу по сумі 21000 грн. з урахуванням інфляції буде становити 987 грн. ( 21 000 грн. х 104.7 % /100 % ) , при цьому він керувався рекомендаціями ВС України від 04.07.1997 р. за № 62-97 відносно застосування індексів при розгляді справ . Три відсотки річних за 6 місяців з червня по грудень - 1,5 % ( 3 % /12 місяців х 6 міс. ) . Отже , заборгованість становить 21 000 грн. - основний борг , 987 грн. - борг з урахуванням індексу інфляції , 315 грн. - борг з урахуванням трьох відсотків річних , всього - 22 302 ( двадцять дві тисячі триста дві грн. ( 21000 грн. + 987 грн. + 315 грн. ) . Просить суд: - стягнути на його користь з відповідача 21000 грн. - основний борг , 987 грн. - борг з урахуванням індексації , 315 грн . - борг з урахуванням трьох відсотків річних , а всього стягнути 22 302 ( двадцять дві тисячі триста дві ) грн. ; - стягнути на його користь з відповідача сплачений судовий збір 488 ( чотириста вісімдесят вісім ) грн. Сторони в судове засідання не з"явилися . У судове засідання сторони не зявились. Позивач надав суду заяву , у якій просить суд розглянути справу без нього , позов підтримує . В разі неявки відповідача прийняти заочне рішення . Відповідач у судове засідання двічі не зявилася. Про причину неявки суду не повідомила. Крім того, раніше про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена .. За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення по справі, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач дійсно дав у борг відповідачу кошти в сумі 21000 грн., про що було складено письмову розписку від 29.05.2015 р. , яка підписана відповідачем із зазначенням свідків . Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. по справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо неповернення суми боргу за договорами позики. Згідно п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Відповідно до п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Пункт 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 1 ст. 1050 ЦК України , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частинами 1,2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також , суд дійшов висновку про необхідність відшкодування відповідачем позивачу судові витрати. Адже , відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved