Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Ясинуватський Агросервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на наступне. [PERSON] знаходилася в трудових відносинах з відповідачем з 15.06.2012 року по 14.06.2013 року, працюючи на посаді заступника керівника буферної зони. Звільнилась з підприємства за п.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). Але відповідач всупереч ст. 47 КЗпП України не провів з нею повний розрахунок у строк, передбачений ст. 116 КЗпП України, та не сплатив їй належні при звільненні суми, а саме: заборгованість по нарахованій, але не сплаченій заробітній платі та середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати з 14.06.2013 року по 12.09.2013 року. Позивачка просила стягнути з ТОВ «Ясинуватський Агросервіс» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 9766,66 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 5830,48 грн., а всього 15597,14 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала банківську виписку по її розрахунку, з якої вбачається погашення заборгованості по заробітній платі відповідачем у розмірі 2752 грн. Тому просила задовольнити її позовні вимоги з урахуванням вже сплаченої суми, а саме заборгованості по заробітній платі у сумі 7014,14 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 5830,48 грн. (а.с. 31-33). Представник відповідача в судовому засіданні надала заяву (заперечення) в якій визнала позов частково стосовно розміру заборгованості по заробітній платі у сумі 7014,14 грн. Просила врахувати тяжкий фінансовий стан підприємства та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 500 грн. (а.с. 37-38). Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. [PERSON] знаходилася в трудових відносинах з відповідачем з 15.06.2012 року по 14.06.2013 року, працюючи на посаді заступника керівника буферної зони. Звільнилась з підприємства за п.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін), вказане підтверджується наданими позивачкою копією наказу (розпорядження) про прийняття на роботу від 15.06.2012 року за № П00056, копією (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 14.06.2013 року за № 3в-00107 (а.с. 5-6). Відповідач, всупереч ст. 47 КЗпП України не провів з нею повний розрахунок у строк, передбачений ст. 116 КЗпП України, та не сплатив їй належні при звільненні суми, а саме: заборгованості по заробітній платі, яка згідно наданої відповідачем довідки станом на 14.06.2013 року становить 9766,66 грн. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Власник, відповідно до ст. 47 КЗпП України, або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже судом встановлено, що в день звільнення позивачки з роботи, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не провів з нею повного розрахунку, а саме не виплатив їй заборгованість по заробітній платі. До теперішнього часу відповідачем не надано жодного документу суду, якій би свідчив про сплату вказаної заборгованості, а навпаки заявою (запереченнями) підтвердив наявність частково сплаченої заборгованості у сумі 7014,14 грн. З огляду на зазначене, враховуючи визнання відповідачем позову частково, суд, приходить до висновку, що в діях відповідача вбачається наявність його вини в затримці повного розрахунку з позивачкою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню на користь [PERSON] суми заборгованості по заробітній платі 7014,14 грн. та середнього заробітку, за час затримки розрахунку, а саме: середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (при цьому суд бере до уваги п'ятиденний робочий тиждень без урахування вихідних та святкових днів) в розмірі 14670,24 грн. за період з 14.06.2013 року (саме з дня звільнення позивачки) по 27.01.2014 року (день постановлення рішення) складає 156 дн. Ч 94,04 грн. середньоденна заробітна плата, відповідно до довідки, виданої відповідачем (а.с. 8). Але, враховуючи наведене, та виходячи з принципів розумності, справедливості та виваженості, кризисного стану підприємства, враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі, який складав 9766,66 грн. та часткову сплату її відповідачем до винесення рішення, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі суми боргу, а саме 7014,14 грн. Крім того, з ТОВ «Ясинуватський Агросервіс» в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставіст. 43 Конституції України, ст.ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, п. 20 Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" та

Outcome: partial