Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів [PERSON] та Державної міграційної служби Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області, посилаючись на те, що на підставі договору міни від 05.07.1995 року посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріаль ного округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №6289 позивачка стала власницею однокімнатної квартири [ADDRESS]. Позивачка вказувала на те, що 23.11.2001 року вона одружилася з відповідачем [PERSON], але ще до укладення шлюбу відповідач проживав з позивачкою у її вищевказаній квартирі і з 29.04.1998 року по даний час відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі. Позивачка посилалася на те, що 24.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду і після розірвання шлюбу відповідач забрав свої речі та виїхав із квартири позивачки, та став проживати у своєї матері в [ADDRESS]. Позивачка вказувала на те, що відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у [ADDRESS], а також відповідач не несе витрати на комунальні послуги і не утримує вказане житлове приміщення. Позивачка просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України, а також позивачка просила зобов»язати Державну міграційну службу Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області скасувати реєстрацію [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка просила виключити із складу відповідачів по справі Державну міграційну службу Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області і ухвалою суду від 17.09.2014 року Державну міграційну службу Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області було виключено із складу відповідачів по справі. Також позивачка в судовому засіданні зменшила свої позовні вимоги та просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], оскільки відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої зменшені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності а також в заяві відповідач вказав, що позов він визнає повністю. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасника процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору обміну квартири на житловий будинок від 05.07.1995 року нотаріально посвідченого старшим державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі №6289. На вказаному договорі міститься реєстровий напис Білоцерківського МБТІ про те, що за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану квартиру 13.07.1995 року . Судом встановлено, що з 23.11.2001 року по 24.12.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: з 07.08.1995 року позивачка [PERSON], з 29.04.1998 року відповідач [PERSON], з 02.04.2002 року син сторін - [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується копією довідки форма №3 виданою КП БМР ЖЕК №7 від 23.06.2014 року за №747, копією будинкової книги. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою, а саме з 24.12.2012 року по даний час не проживає у спірній квартирі, а проживає в іншому житловому приміщенні, відповідачу не чинилися перешкоди у проживанні на спірній житловій площі, а також у вищевказаній квартирі відсутнє майно відповідача. Наведене ствердила в судовому засіданні позивачка, вказані обставини визнав відповідач, а також вказане підтверджується копією акта №36 від 07.07.2014 року затвердженого начальником ЖЕК №7 Балас Ю.М. Крім вказаного, також встановлено, що відповідач витрат на утримання спірної квартири не несе і комунальні послуги останній не сплачує, а всі вказані витрати несе позивачка, що підтвердила у суді позивачка, а також вказані обставини визнав відповідач. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. ст. 64, 156 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. А в ч. 2 цієї ж статті вказано, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення і слід визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], оскільки останній відсутній на вказаній житловій площі понад один рік без поважних причин, а саме з 24.12.2012 року. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 319,405 ЦК України, ст.ст. 64,156 ЖК України,

Outcome: approved