overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що 25 листопада 2011 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Дітей від шлюбу у них немає. З часом сімейні відносини погіршились, почали виникати сварки, скандали, що призвели до розпаду сім'ї. З грудня 2013 року вони не ведуть спільного господарства так як припинили шлюбні стосунки і не проживають разом. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Відповідачка в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлялась через засоби масової інформації, а саме в газеті "" "Галичина" від 20 червня 2015 року № 89 (5042). Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 25 листопада 2011 року зареєстрували шлюб, але дітей від шлюбу у них немає. Подружнє життя у них не склалося через постійні непорозуміння, вони не могли дійти згоди у вирішенні простих побутових питань. Сторони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, а численні спроби зберегти сім'ю не дали результату, що призвело до неможливості спільного проживання та збереження сім'ї і вже більше року подружжя проживає окремо. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме їх інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом,в якому зазначив,що [INFO] року померла його тітка-[PERSON].Ще при житті вона склала заповіт,яким після своєї смерті заповіла позивачу все своє.Однак при житті вона право власності на житловий будинок за [ADDRESS] належним чином не оформила,тому позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок. Сторони в судове засідання не з»явились,надіслали до суду заяви в яких просять слухати справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що тітка позивача-[PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим виконкомом Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 27.10.1993 року.Після її смерті залишилось спадкове майно,куди входить і спірний будинок. Згідно довідки Ленінської сільської ради №414 від 11.08.2014 року,спірний житловий будинок належав померлій. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті тітки,позивач прийняв шляхом подачі заяви до нотаріуса в установлений законом шестимісячний строк,та шляхом доглядом за будинком та земельними ділянками. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові« Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України (в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок,причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"язковою державною реєстрацією. Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо,тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 04 січня 1962 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, з відповідачем перестали розуміти один одного та втратили спільні інтереси. Шлюбні стосунки припинені з червня 2017 року, примирення з відповідачем є неможливим. Представник позивача в судове засідання не з"явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала та просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позов визнає та не заперечує проти задоволення. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Рубан". Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 04.01.1962 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.2). Подружжя має спільних повнолітніх дітей. Частинами 3, 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з червня 2017 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сімї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам обох з подружжя, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 08 серпня 1965 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, з відповідачем перестали розуміти один одного та втратили спільні інтереси. Шлюбні стосунки припинені понад рік, примирення з відповідачем є неможливим. Позивач в судове засідання не з"явився, подано до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з"явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позов визнає та не заперечує проти задоволення. Просила суд врахувати те, що сім"я розпалася по вині позивача, поскільки він порушив подружню вірність, зловживав спиртними напоями, на даний час проживає з другою сім"єю. Розірвати шлюб через органи РАГСу відповідач не пропонував. Враховуючи зазначене просила не стягувати з неї судові витрати по даній справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 08.08.1965 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Подружжя має спільних повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, більше року проживають окремо. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам обох з подружжя, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 18 червня 1983 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, відповідачка залишила сім"ю, проживають окремо з березня 2016 року, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з"явився, в поданій до суду заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання. В телефонному режимі повідомила, що з позивачем дійсно проживають окремо, зберігати шлюб вона наміру не має. Проте щодо розірвання шлюбу заперечує, оскільки існує спір з приводу поділу спільного майна подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 18.06.1983 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Подружжя має двох повнолітніх дітей. Частинами 3, 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з березня 2016 року. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сімї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить їх інтересам, і може бути розірваним. Заперечення відповідача щодо розірвання шлюбу у зв"язку з наявністю спору щодо поділу майна подружжя не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 30 серпня 2013 року. Мотивує заяву тим, що причиною розпаду сім"ї виявилось невідповідність його з відповідачем характерів, в зв"язку з чим при вирішенні різних сімейних питань не могли прийти до спільної думки, спільне життя стало неможливе. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з"явився, в поданій до суду заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позов визнає та не заперечує проти задоволення. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін, та враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 30 серпня 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5). Подружжя має спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Частинами 3, 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сорони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, з травня 2015 року проживають окремо. Строк на примирення надавати недоцільно, оскільки жоден з подружжя цього не бажає. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сімї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам обох з подружжя, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на його користь на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що шлюб між ним та відповідачем розірвано, остання проживає окремо та в утриманні малолітньої дитини йому не допомагає. Його спроби домовитися з відповідачем щодо надання йому допомоги на утриманн дочки, остання відхилила без будь яких пояснень. В підготовче судове засідання сторони не з"явилися. Позивач подав до суду заяву, якою уточнив свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів та розглянути справу в підготовчому засідання у його відсутності. Відповідач визнала уточнені вимоги позивача та просить провести підготовчий розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є матір"ю [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. Із поданого відзиву відповідачем вбачається, що вона час від часу приймає участь у вихованні та забезпеченні своєї дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнала відповідач, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому судом приймається і позов підлягає задоволенню. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому останній підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де просив стягнути на користь позивача [PERSON] підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з відповідача [PERSON] борг за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2009 року по 01.05.2014 року, в сумі 13794,74 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з опалення та гарячого водопостачання, однак не оплачує належним чином дані послуги, в зв’язку з чим утворилась вказана заборгованість, яку і просить стягнути. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що між нею і позивачем не було укладено договору про надання послуг, крім цього позивач неналежним чином надає послуги. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд задовольняє позов виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [INFO] та є споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання, які надає позивач. Частиною 3 ст. 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Актами цивільного законодавства, а саме: ст.ст. 67,68 Житлового кодексу України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", "Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 із змінами та доповненнями, встановлений обов’язок наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в зв’язку з чим суд дійшов до висновку, що відповідач зобов’язані оплачувати надані позивачем послуги, оскільки не відмовилися від їх отримання (доказів протилежного не надали). Відповідно до роздруківки особового рахунку та розрахунку заборгованості (а.с.6-7), відповідач має заборгованість по оплаті за отримані послуги за період з 01.10.2009 року по 01.05.2014 року, в сумі 13794,74 грн., яка на підставі вищенаведених норм підлягає стягненню на користь позивача. Суд не приймає до уваги посилання відповідач на те, що вона не отримувала послуг позивача або вони були неналежної якості, оскільки нею не подано жодного доказу на підтвердження таких посилань. Відповідно до роздруківки з особового рахунку відповідача (а.с.6-7), відповідач здійснювала оплату за надані послуги в межах строку позовної давності, а саме 02.2012 року, що свідчить про визнання нею боргу. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де просив стягнути на користь позивача [PERSON] підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з відповідача [PERSON] борг за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2009 року по 01.11.2014 року, в сумі 5597,87 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з опалення та гарячого водопостачання, однак не оплачує належним чином дані послуги, в звязку з чим утворилась вказана заборгованість, яку і просить стягнути. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд розглянув справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд задовольняє позов виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання, які надає позивач. Частиною 3 ст. 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Актами цивільного законодавства, а саме: ст.ст. 67,68 Житлового кодексу України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", "Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 із змінами та доповненнями, встановлений обовязок наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в звязку з чим суд дійшов до висновку, що відповідач зобовязані оплачувати надані позивачем послуги, оскільки не відмовилися від їх отримання (доказів протилежного не надали). Відповідно до роздруківки особового рахунку та розрахунку заборгованості (а.с.6-7), позивач нарахував відповідачу заборгованість по оплаті за отримані послуги за період з 01.10.2009 року по 01.11.2014 року, в сумі 5597,87 грн.. Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки такий строк переривався періодичними платежами за надані послуги, що перевищували поточне нарахування, зокрема в липні 2012 року 200 гривень, в жовтні 2012 року 756 гривень, що свідчить про визнання ним боргу. Відповідно до листа «Ощадбанку» №41-21/2732 від 07.12.2015 року платником вказаних платежів був [PERSON] (а.с.47). Суд не приймає до уваги посилання відповідач на те, що він не отримував послуг позивача або вони були неналежної якості, оскільки ним не подано жодного доказу на підтвердження таких посилань. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], мотивуючи тим, що відповідач з 18 липня 2005 року є споживачем теплової енергії за місцем свого проживання в [ADDRESS]. Обслуговування даного житла проводить позивач - комунальне підприємство "Баришівкатепломережа". Щомісячний розмір плати визначається виходячи із загальної площі квартири, яка становить 33,75 кв.м та тарифу на теплопостачання населення встановленого органом місцевого самоврядування, тобто рішенням виконкому Баришівської селищної ради Київської області. Відповідач [PERSON] станом на 01.10.2013 року має заборгованість в розмірі - 6921,59 грн. 16.10.2013 року комунальне підприємство звернулося до відповідача з вимогою про сплату боргу, але заборгованість нею не погашена. Позивач просить задовольнити даний позов на користь комунального підприємства, стягнувши із [PERSON] на їхню користь заборгованість за постачання теплової енергії та сплачений судовий збір за розгляд даної справи. В судове засідання представник позивача Комунального підприємства "Баришівкатепломережа" не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника комунального підприємства Зайченка С.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим так таким, що підлягає до задоволення в повному об'ємі. Судом встановлено, що дійсно відповідач являється споживачем теплової енергії за місцем свого проживання в [ADDRESS], оскільки 18 липня 2005 року між КП «Баришівкатепломережа» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення. Проте [PERSON] договірні зобов'язання не виконує. Станом на 01.10.2013 року вона має борг перед КП «Баришівкатепломережа» в розмірі 6921,59 грн. 16.10.2013 року КП «Баришівкатепломережа» звернулося до [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості, але борг на даний час не сплачено, жодної відповіді від неї не отримано. Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Встановлені судом обставини підтверджуються: - копією договору про надання послуг з централізованого опалення від 18.07.2005 року; - розрахунком боргу гр. [PERSON] станом на 01.10.2013р.; - повідомленням-вимогою №359 від 16.10.2013 року; - копією реєстру відправки кореспонденції КП «Баришівкатепломережа»; - рішеннями виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області №44 від 30.04.2009 року; - платіжним дорученням №1040 від 10.12.2013 року про оплату судового збору. За даних обставин позов підлягає до задоволення, тому згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати судові витрати.

Outcome: approved