Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просили припинити право власності кожного з відповідачів на 1/6 частку квартири [ADDRESS]; виплатити кожному з відповідачів грошову компенсацію за належну 1/6 частки квартири [ADDRESS] в сумі 102 551 грн. 67 коп., а також визнати за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках право власності на 1/6 частку квартири, яка належить відповідачу [PERSON] та визнати за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках право власності на 1/6 частку квартири, яка належить відповідачу [PERSON] Свої вимоги обґрунтовували тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 2012 року. [PERSON] є рідним сином позивача [PERSON] Відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10.09.2012 року за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. 27.03.2014 року [PERSON] подарував 1/6 частину квартири [ADDRESS] своїй новій дружині - [PERSON] У зв'язку з тим, що спільне володіння та користування квартирою є неможливим, спільне користування встановити також неможливо, згоди щодо продажу своєї частки [PERSON] сторони не дійшли, позивачі внесли вартість часток відповідачів на депозитний рахунок суду та звернулись з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачі та представник позивачів підтримали позовні вимоги та просили про їх задоволення. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, надали письмові заперечення, які приєднанні до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, якій розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04.10.2012 року. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2012 року визнано право власності по 1/3 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач - [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] Сторони намагались визначити порядок користування спірним житлом, але рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 листопада 2012 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Житлово-експлуатаційна контора № 319 про встановлення конкретного порядку користування жилим приміщенням, позивачу було відмовлено в задоволенні його позовних вимог, в зв'язку з тим, що встановлення порядку користування зазначеними кімнатами призвело б до порушення житлових прав сторін по справі, які є співвласниками спірної квартири в рівних частинах. Крім того, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою залишено без задоволення на тих же підставах. Отже, з зазначеного можна зробити висновок, що встановити порядок користування спірною квартирою між співвласниками, неможливо. Позивачі по справі та відповідач [PERSON] зареєстровані в спірній квартирі відповідно до довідки Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва Житлово-експлуатаційна контора №319 від 31 жовтня 2014 року за №794/10, але останній не проживає з 14 жовтня 2012 року (а.с. 87-95). Що також було підтверджено відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Відповідачі по справі мають окрему сім`ю - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 лютого 2013 року та у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] подарував 1/6 частину спірної квартири [PERSON], що підтверджується договором дарування, посвідченим Петченком Ю.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27 березня 2014 року за р.№ 102. В судовому засіданні встановлено, що в проваджені Деснянського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення та встановлення порядку користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, розгляд якої зупинено ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.11.2014 року. Згідно з звітом про проведення незалежної оцінки вартості спірної квартири від 16 квітня 2013 року, вартість квартири [ADDRESS] становить 615 310 грн., отже вартість 1/6 частини квартири складає 102 551, 67 грн. 30 жовтня 2014 року позивачі внесли на депозитний рахунок Деснянського районного суду міста Києва вартість 1/6 частки спірної квартири в розмірі 102 551, 67 грн. згідно квитанції №0.0.311780086.1 та вартість 1/6 частки спірної квартири в розмірі 102 551, 67 грн. згідно квитанції №0.0.311779270.1. Згідно з правилами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно до правового висновку Верховного Суду України, який міститься в Постанові у справі №6-68цс14 від 02 липня 2014 року стосовно застосування статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Слід зазначити, що посилання сторони відповідача на те, що у разі припинення права власності на зазначені частки в спірній квартирі, [PERSON] не має іншого житла, судом не може бути визнана як істотна шкода інтересам, оскільки він буде мати сервітутне право користування житлом в порядку ч.1 ст. 405 ЦК України, якою визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Так, відповідач [PERSON] відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.12.2014 року є власником 1/8 частини двохкімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 15.11.2013 року за р.№3-923. За вказаною адресою зареєстровано лише одну особу - [PERSON], [INFO], відповідно до довідки, виданої товариством з обмеженою відповідальністю "Геолог" від 06 лютого 2015 року за №42. Доказів мешкання інших осіб у зазначеній квартирі відповідачами суду не надавались. Крім того, доводи сторони відповідача, що наданий звіт про проведення незалежної оцінки вартості спірної квартири не відповідає ринковій вартості квартири, не можуть братись до уваги, оскільки згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інших висновків щодо вартості спірного майна стороною відповідача суду не надавалось та клопотань про призначення судової будівельно - технічної експертизи також не заявлялось. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необхідність припинення права власності відповідачів на 1/6 та 1/6 частку спірної квартири з виплатою її зазначеної вартості відповідно до вимог ст. 365 ЦК України. В порядку вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивачів підлягають понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1025 грн. 52 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved