Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, про визнання особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим будинком\~ по [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що даний житловий будинок належить їй на праві власності, що підтверджується отриманим свідоцтвом про право власності видане на підставі рішення Новоселицького районного суду від 21 лютого 2008 року. З відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі якій був розірваний рішенням Новоселицького районного суду від 28 листопада 2018 року. Відповідач з 2017 року не проживає в даному житловому будинку. Позивач вважає, що оскільки відповідач тривалий період часу не проживає в даному будинку, просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі не заперечує проти винесення заочного рішення по справі у випадку не явки відповідача. Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи по суті за офіційним місцем реєстрації та зазначеним позивачем фактичним місцем проживання в судовому засіданні не з`явився і не повідомив суд про причину своєї неявки. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. На підставі\~ч.\~2\~ст.247\~ЦПК України\~судове засідання\~проводилося без\~технічної фіксації. Відповідно до ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витягом з державного реєстру права власності на нерухоме майно встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] на підставі рішення Новоселицького районного суду від 21 лютого 2008 року по справі №2-246/2008 зареєстровано за [PERSON] як за спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Рішенням Новоселицького районного суду по справі №720/763/18 розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Атом опитування сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , староста с. Слобода Новоселицького району 24.06.23019 року встановив, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 2017 року не проживає. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 24.06.2019 року за №257 видане старостою [ADDRESS] району по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] її чоловік [PERSON] та їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, якщо порушується його право на\~ вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово. Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов`язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сімью складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаїмні права та обов"язки. Аналізуючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми дають суду підстави вважати, що відповідач в розумінні ст.3 СК України не відноситься до членів сім"ї власника житлового будинку а позивач, як власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування спірним будинком в обраний ним спосіб - шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки право на даний житловий будинок отримано в порядку спадкування до реєстрації шлюбу з відповідачем, його право на проживання в будинку по [ADDRESS] є похідним від перебування у шлюбі з позивачем, а тому враховуючи, що [PERSON] більш як два роки без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. відповідно до квитанції від 25 червня 2019 року, який має бути стягнутий з [PERSON] ..

Outcome: approved