Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, відповідно до якого просить визнати незаконним та скасувати рішення ММР № 5/5-488 від 26.09.2006 року «Про внесення змін у рішення Виконкому ММР від 15.11.1995 року № 370/1 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок, наданих для садівничого товариства «Дружба», в частині надання [PERSON] у власність земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,0620 га. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Маріуполь у СТ «Дружба», відповідно до державного акту про право власності на землю. Площа земельної ділянки складає 0,0661 га, як вказано у державному акті, фактично площа належної позивачці земельної ділянки також дорівнює 0,0661 га. У 2010 році з метою присвоєння кадастрового номеру належній їй земельній ділянці, позивачка звернулась у ТОВ «Аудіторсько-консалтингова компанія «Ринок земель», яка зайнялась оформленням технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Після здійснення робіт та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці [ADDRESS] площа земельної ділянки стала складати 0,0620 га. Враховуючи викладене, на теперішній час площа належної [PERSON] земельної ділянка вказана у державному акті про право власності на земельну ділянку та у технічній документації на вказану вище земельну ділянку є різною, у зв'язку з чим у позивачки виникають труднощі щодо розпорядження земельною ділянкою. У 2013 року позивачці стало відомо про існування рішення ММР від 26.09.2006 року № 5/5-488 «Про внесення змін у рішення виконкому ММР від 15.11.1995 року № 370/1 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок, які раніш було надано СТ «Дружба» Відповідно до наведеного рішення було внесено зміни до пунктів 1, 2 рішення виконкому ММР від 15.11.1995 року № 370/1 щодо розміру площі земельних ділянок, переданих у власність громадянам України - членам СТ «Дружба» для ведення садівництва. Відповідно до наведеного рішення площа земельної ділянки, належної заявниці зменшилась, враховуючи викладене, позивачка вважає вказане рішення ММР незаконним та таким, що підлягає скасуванню. В судове засідання позивачка не з'явилась - надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги [PERSON] підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. В судовому засіданні представник відповідача - Воєвутко К.В., яка діє на підставі довіреності, позовні вимог [PERSON] не визнала. Зазначила, що у 2006 році СТ «Дружба» було проведено інвентаризацію земель, які знаходились у власності членів СТ «Дружба». В результаті вказаної інвентаризації було встановлено, що фактичний розмір земельних ділянок не відповідає розмірам земельних ділянок, переданих у власність членів СТ «Дружба» рішенням виконкому ММР від 15.11.1995 року, тому 26.09.2006 року ММР було прийнято рішення про внесення змін до рішення Виконкому ММР від 15.11.1995 року, розмір земельної, належної [PERSON] зазначено як 0,0620 га, що дорівнює фактичному розміру земельної ділянки належної позивачці. Враховуючи викладене вважає рішення ММР законним та обгрнутованим, з огляду на що просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Згідно із ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договорами купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі з земель державної чи комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше їм надані в користування; г) прийняття спадщини, ґ) виділення їм в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки (паю). Відповідно до частин 2, 3 статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, поряд з іншим, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Відповідно до ст. 126 ЗК України виникнення права власності на земельну ділянку пов'язується з наявністю трьох різних за змістом і проявом у часі юридичних фактів: одержання державного акта на право власності на землю; державна реєстрація цього документа; встановлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості). Статтею 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами, а право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 ЗК України). Відповідно до державного акту про право власності на землю від 19.09.1998 року [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,0661 га у СТ Дружба» за адресою [ADDRESS] Вказану земельну ділянку було передано у власність [PERSON] на підставі рішення Виконкому ММР від 15.07.1998 року № 181/5. Згідно із п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання щодо врегулювання земельних відносин. Відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 26.09.2006 року № 5/5-488 «Про внесення змін у рішення Виконкому ММР від 15.11.1995 року № 370/1 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок,наданих раніше для СТ «Дружба» було змінено загальну площу земельних ділянок, переданих СТ «Дружба». Відповідно до додатку до наведеного рішення ММР розмір земельної ділянки, переданої [PERSON] склав 0,0620 га. Враховуючи викладене, наведеним рішенням ММР було зменшено розмір належної [PERSON] земельної ділянки, оскільки відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку розмір спірної земельної ділянки становить 0,0661 га. Керуючими роз'ясненнями, викладеними у постанові №7 Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" із змінами та доповненнями, внесеними відповідно до постанови № 2 Пленуму Верховного суду України від 19.03.2010 року визначено, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції, суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону. В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON], враховуючи той факт, що розмір земельної ділянки [ADDRESS] вказаний у державному акту про право власності на земельну ділянку (0,0661 га) не відповідає її розмірам, вказаним у оскаржуваному рішення ММР - 0,0620 га. Враховуючи викладене, підлягає скасуванню рішення ММР від 26.09.2006 року № 5/5-488 в частині визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved