Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування суми страхового відшкодування у розмірі 46 216,91 грн. А також, просить стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що 30 вересня 2015 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» (далі страховик) та ТОВ «Порше лізинг Україна» ( далі страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157\\15\\0057. Відповідно до умов якого, страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Ауді К7», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 02 грудня 2015 року на автодорозі Київ-Одеса відбулась ДТП за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням потерпілого та транспортного засобу «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2015 року особою винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП, визнано [PERSON] 03 грудня 2015 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП на підставі страхового акта №СТОКА-2733 від 08 грудня 2015 року з відповідним розрахунком страхового відшкодування складає 46216,91 грн. Позивачем було сплачено дану суму потерпілій особі, що підтверджується платіжним дорученням № 22180 від 08 грудня 2015 року. Таким чином, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. 23 червня 2016 року відповідачу направлено лист №562 УСГ/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказоної суми не сплатив, що змушує ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернутись з даним позовом до суду, оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу (а.с.35). Відповідно до п. 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 25 січня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника позивача Кравченка Романа Сергійовича про виправлення описки в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі від 01 серпня 2017 року задоволено (а.с.54). Виправлено допущену у всьому тексті ухвали Дніпровського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі від 01 серпня 2017 року описку, а саме замість прізвища відповідача: "[PERSON]", рахувано правильне: "[PERSON]". 20 червня 2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] - [PERSON], зі змісту якого убачається, що відповідач не погоджується із позовними вимогами, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Мотивуючи тим, що відповідач не перебував за кермом автомобіля з державним номерним знаком [NUMBER]. Крім того відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБУ, транспортний засіб Daewoo Lanos з державним номерним знаком [NUMBER] застрахований в ПрАТ «СК «Провідна» за полісом АЕ/2593385. Відповідно до матеріалів справи огляд автомобіля «Ауді К7», державний реєстраційний номер [NUMBER] проводився [PERSON], який не має кваліфікаційного свідоцтва та не внесений до переліку осіб, які відповідають кваліфікаційним вимогам та можуть займатися визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно ст.983 ЦК України та ч. 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачене договором страхування. Однак представником позивача не надано суду доказів на підтвердження оплати першого страхового платежу, а тому договір страхування з моменту підписання його сторонами не набрав чинності, а отже не підлягає виконанню. З огляду на означене просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.(а.с.119). 25 лютого 2019 року через канцелярію суду від представника позивача Сечко С.В. надійшла відповідь на відзив зі змісту якої убачається, що представник позивача не погоджується з викладеним у відзиві. Додатково зазначив, що позивач виконав свої зобов'язання перед потерпілим та отримав право вимоги до винної в ДТП особи - відповідача у справі. Підозри та припущення відповідача щодо невідповідності проведених ремонтних робіт не являються належними та допустимими доказами, а якщо відповідач не погоджується з визначеним розміром завданих збитків, він не позбавлений права, на підставі ст.ст. 102-113 ЦПК України, призначити незалежну судову товарознавчу експертизу. Отже матеріали справи містять всі необхідні докази, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню (ас. 125-127). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що непогоджується з розміром страхового відшкодування, але призначати судову експертизу не бажає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України, визначено способи захисту цивільних прав і інтересів судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.6, 100). Зі змісту вказаної постанови убачається, що 02 грудня 2015 року о 10 год 20 хв. на 28 км+930 м на а/д Київ-Одеса, [PERSON] керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. [NUMBER], не був уважний під час перестроювання, не надав дорогу автомобілю Audi, державний реєстраційний номер [NUMBER], який рухався по тій же смузі в попутному напрямку, на яку він мав намір перестоїтися, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] допустив порушення п.п. 2.3 б, 10.1, 10.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП. 30 вересня 2015 року року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Порше лізинг України» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого було страхування транспортного засобу Audi Q7, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії договору з 30.09.2015 року по 29.08.2020 року. (а.с. 4). Отже, 02.12.2015 року стався страховий випадок. 03 грудня 2015 року ТОВ «Порше лізин України» звернулось до позивача із заявою про настання страхового випадку по договору страхування та виплату страхового відшкодування, у якій повідомив, що 02 грудня 2015 року внаслідок ДТП сталося пошкодження транспортного засобу Audi Q7, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Страхове відшкодування просив виплатити згідно рішення Вигодонабувача шляхом переказу на рахунок СТО для здійснення ремонту(а.с. 7-8, 138). Пошкодження транспортного засобу Audi Q7, державний реєстраційний номер [NUMBER], що спричинені в результаті вказаної вище ДТП, підтверджуються актом огляду транспортного засобу від 03 грудня 2015 року (а.с. 18, 140). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 08 грудня 2015 року, виданого ПрАТ «СК «Українська страхова група» вартість матеріального збитку транспортного засобу Audi Q7, державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 56 295,43 грн. Франшиза 0,50%, що становить 10078,52 грн. Сума страхового відшкодування - 46216,91 грн. (а.с.21, 136). 08 грудня 2015 року страховиком ПрАТ «СК «Українська страхова група» складено відповідний страховий акт № Стока-2733, за яким нарахована сума страхового відшкодування страхувальнику ТОВ «Порше Лізинг Україна» за договором страхування від 30 вересня 2015 року, щодо страхового випадку від 02 грудня 2015 року, становить 46216,9 грн.(а.с. 22, 135). Факт виплати позивачем на рахунок ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» суми страхового відшкодування 28-0199-0157\\15\\0057 від 30 вересня 2015 року відповідно до акту № Стока-2733 у розмірі 46216,91 грн. підтверджується платіжним дорученням № 22180 від 08 грудня 2015 року (а.с. 23). Предметом спірних правовідносин у цій праві є відшкодування заподіювачем шкоди в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Відповідно до п.6 ч.4 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути: страхування наземного транспорту (крім залізничного). Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Матеріалами справи підтверджено та стороною відповідача не оспорено наявність судового рішення про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року. Зібраними у справі доказами підтверджено виплату страхового відшкодування ТОВ «Порше Лізинг України» у розмірі 46216,91 грн., що сплачено ПрАТ «СК «Українська страхова група» на рахунок ТОВ «Торговий дім Логістік-Груп». За приписами статей ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В процесі розгляду справи позивачем доведено факт завдання шкоди відповідачем, дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, [PERSON] не доведено, що шкоду завдано не з його вини, а тому він є заподіювачем шкоди, тобто особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Крім того, стороною відповідача не спростовано в установленому процесуальним законодавством порядку докази позивача щодо сплаченого страхувальнику розміру страхового відшкодування. Тому вимога страховика, пред'явлена у порядку регресу до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування за ремонт забезпеченого договором страхування автомобіля - 46216,91 грн. є правомірною. З огляду на право позивача, як особи, яка відшкодувала шкоду, зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування та обов'язок заподіювача шкоди відшкодувати збитки в повному обсязі, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 46216,91 грн., сплаченого 08 грудня 2015 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» в рахунок страхового відшкодування. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved