Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхніх синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що з жовтня 2016 року відповідач залишив її з двома дітьми та переїхав жити у Вінницьку область. Він не цікавиться дітьми і не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей. Вона ніде не працює, власного житла та земельної ділянки не має, проживає у будинку батьків і утримує дитину інваліда від попереднього шлюбу. Відповідач молодий за віком та має задовільний стан здоровя, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей. Просить справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає частково та не заперечує щодо стягнення з нього 30 % заробітної плати, або 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як він має постійне місце роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідкою Дубівської селищної ради та актом обстеження матеріально-побутових умов від 28.02.2017 р., з якого вбачається, що позивачка разом з дітьми проживає у будинку батьків, ніде не працює та виховує дитину інваліда. У жовтні 2016 року відповідач покинув сімю, переїхав жити у Вінницьку область і з тих пір не цікавиться дітьми та матеріально їх не забезпечує. Довідками Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області № 90 та № 91 від 19.05.2017 р. стверджено, що [PERSON] працює тваринником у ТОВ "Острійківське". Згідно із ч. 1\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як вбачається з довідок виданих ТОВ «Острійківське», [PERSON] має постійне місце роботи, тому суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial