Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння в [ADDRESS] відносилось до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була його мати, [PERSON] . Крім неї на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали діти власника : він та відповідач. [INFO] [PERSON] померла, про що 05 серпня 1992 року складено відповідний актовий запис за № 24. Зазначає, що спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої є він та відповідач, оскільки їх батько, чоловік спадкодавця, помер в 1983 році. Вказує, що прийняв спадщину після смерті матері, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння зареєстровано за головою колгоспного двору, а крім неї були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня її смерті. Просить суд визнати за ним право власності на будинковолодіння. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з"явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав до типу колгоспного двору, головою якого була мати позивача, [PERSON] , про що їй 06 липня 1990 року видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 125 від 19 червня 1989 року (а.с.9). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 65206 від 18 лютого 2020 року зазначений будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ за реєстровим № 424 (а.с.12). Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали та були зареєстровані : [PERSON] , голова колгоспного двору та діти - [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується довідкою старости села Товмачик Коломийської міської ради № 27/01-2-3/1-15 від 18 лютого 2020 року (а.с.10). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору з двома дітьми, які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. Однак члени колгоспного двору не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] померла, про що 05 серпня 1992 року складено відповідний актовий запис за № 24 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яку позивач прийняв та вступив в управління спадковим майном. Інший член колгоспного двору, відповідач [PERSON] , спадщину не прийняв, від частки в майні колгоспного двору відмовився та не заперечив проти визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, однак оформити спадкові права не взмозі у зв`язку з тим, що право власності на будинковолодіння зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору, а крім неї були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня їїсмерті. Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] від 20 лютого 2020 року загальна площа його складає 87, 3 кв.м., житлова - 55, 3 кв.м. Згідно звіту про оцінку майна від 27 лютого 2020 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 98 050, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, він не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору і відповідач погоджується із позовними вимогами, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved