Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] помер їх із відповідачем рідний батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 3,3775 га, що розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач та відповідач, будучи дітьми спадкодавця, отож спадкоємцями першої черги спадкування, спадщину прийняли шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на майно, що увійшло до складу спадкової маси позбавлені можливості, оскільки правовстановлюючий документ на майно втрачено, що стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просить проводити за її відсутності. Ухвалою суду від 17.07.2019 було витребувано за клопотанням позивача матеріали спадкової справи до майна померлого спадкодавця. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, утім у позові просила суд про розгляд справи у її відсутність. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] помер [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина. Із відомостей нотаріальних установ встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Як убачається із довідки виданої виконавчим комітетом Нападівської сільської ради Липовецького району 06.11.2019 за №743, [PERSON] проживав постійно в с. Нападівка, Липовецького району, де з ним без реєстрації постійно проживали його діти: [PERSON] та [PERSON] Факт родинних відносин сторін із спадкодавцем підтверджено належними та допустимими доказами. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що сторони цього спору спадщину прийняли, отож вона їм належить у рівних частках, тобто по Ѕ кожному. Судом встановлено, що до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка, площею 3, 3775 га, що розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серія ВН №07185. Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що правовстановлюючий документ на підтвердження належності майна спадкодавцеві втрачено, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем в нотаріальному порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідач подав заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved