Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 2 березня 1999 року на користь позивача складено заповіт від імені [PERSON] , яка була одинокою та у зв`язку із віком потребувала догляду. Саме тому, з 90-х років позивач фактично проживав біля [PERSON] , допомагав їй в побуті та по господарству до дня смерті. [PERSON] померла [INFO] . Поховання, проведення поминальних обідів, облаштування надмогильного пам`ятника теж проводив позивач особисто. На день смерті спадкодавець проживала одна. Реалізуючи своє право на спадщину за заповітом, позивач звернувся в нотаріальну контору із відповідною заявою, на підставі якої заведена спадкова справа. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане будинковолодіння позивачу відмовлено. Причиною такої відмови стало відсутність правовстановлюючого документу на ім`я померлого. Згідно архівних даних Коломийського ОКП МБТІ станом на 31.12.2012 право власності на спадкове господарство не зареєстровано. Станом на 15.04.1991 в спадковому господарстві проживала та була зареєстрована голова сім`ї [PERSON] . Спору щодо спадкового майна нема. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, фактично вступив в управління спадковим майном. На даний час ним виготовлено технічну документацію на будинок за власні кошти, самостійно обробляє земельну ділянку та сплачує земельний податок, доглядає господарку. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через вищевказані обставини. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача - адвоката Бундзяк У.М. до суду поступила аява про розгляд справи без позивача та представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Вербівцівська сільська рада подала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] . Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За заповітом, посвідченим 02.03.1999 секретарем виконавчого комітету Вербівцівської сільської ради, [PERSON] , 1922 р.н., жителька с. Вербівці Городенківського району на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було, з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON] , 1971 р.н., жителю с. Вербівці. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 11. [PERSON] померла [INFO] у віці 82 роки в с. Вербівці Городенківського району, актовий запис № 16, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.09.2004 Вербівською сільською радою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії довідки № 70, виданої 06.03.2019 виконкомом Вербівцівської сільської ради Городенківського району слідує, що [PERSON] проживала і була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] та на день смерті в даному житловому будинку ніхто не був зареєстрований ф не проживав. Довідкою № 3 виданою 04.01.2021 виконкомом Вербівцівської сільської ради підтверджується, що [PERSON] . яка померла [INFO] , дітей не мала. Із копії спадкової справи № 369/2018 наданої суду державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. вбачається, що позивач [PERSON] подав 05.09.2018 до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53368828 від 19.09.2018 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 63017842, номер у нотаріуса 369/2018. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданими 20.02.2020 державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В., зареєстрований в реєстрі за № 289 доводиться, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка складається із земельної ділянки площею 0,5100 га, що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 007628. Копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59511149 від 20.02.2020 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 63017842, номер у нотаріуса 369/2018. З наведеного слідує, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] . Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. № 4/02-31 від 09.01.2020 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надав оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. З копії довідки про об`єкт нерухомого майна № 48 виданої 17.07.2020 ФОП [PERSON] вбачається, що згідно архівних даних Коломийського ОКП "МБТІ" станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на згаданий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами збудовані в 1991 році. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 109,7 кв.м), складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 00700/С від 30.03.2020, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] - становить 148 432 грн. Згідно записів по господарської книги № 3 за 1991-1995рр, особовий рахунок № [NUMBER] . [ADDRESS] [PERSON] являлась головою колгоспного двору, що підтверджується довідкою № 258 , виданою 10.09.2018 виконкомом Вербівцівської сільської ради. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] була зареєстрована голова сім`ї [PERSON] , [INFO] що підтверджується довідкою № 257 виданою 10.09.2018 Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Випискою з по господарської книги № 2 Вербівцівської сільської ради за 1983-1985 рр, за 1986-1990 рр. вбачається, що в господарстві за [ADDRESS] проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1898 р.н., яка померла [INFO] , дочка [PERSON] , 1922 р.н.; із по господарської книги за 1991-1995рр., 1996-2000 рр, 2001-2005рр. в господарстві по [ADDRESS] проживала голова сім`ї [PERSON] , яка померла [INFO] . Із по господарської книги за 2006-2010рр, 2011-2015рр, 2016-2021 рр в даному господарстві проживає позивач [PERSON] разом із своєю сім`єю. Із повідомлення державного нотаріуса Городенківської РДНК Капріян С.В. № 36/01-16 від 15.01.2021 слідує, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63191058 від 15.01.2021 спадкова справа на [PERSON] . Яка померла [INFO] не заведена. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, однак, через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.), ЦК України,

Outcome: approved