Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача борг за надання житлово- комунальних послуг у розмірі 5527 грив. 48 коп., та судові витрати. У судовому засіданні вимоги підтримав, зазначив, що зі сторони МПП « Нектар» по будинку [ADDRESS] виконувались всі необхідні роботи згідно переліку послуг. відповідач неодноразово відмовлявся від заключення договору на надання послуг. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала,зазначила, що МПП « Нектар» на протязі зазаченого часу жодним чином не виконував ні які роботи всі ремонтні роботи виконувались за кошти жильців. Вона не була згодна з пунктом договору, в зв'язку з чим не підписувала. Що до змін умов договору до МПП « Нектар» відмовлявся. Вислухавши сторони, дослідивши докази суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Аналізом доказів по справі встановлено наступне. Нескасованим та незміненим рішенням Виконкому Свеської селищної ради № 12 пр.64 від 27.07.2010р. МПП "Нектар"визнано надавачем послуг, аналогічними рішеннями Виконкому від 24.05.2012 року , 25.03.2015 року затверджені тарифи на його послуги, у перелік будинків на який надаються послуги входить будинок [ADDRESS] Згідно довідки МПП « Нектар» квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на неї відкритий рахунок по оплаті послуг з утримання будинку де борг становить 5527 грн. 48 коп. ( а.с. 3-4,7-10). Відповідно п. 4 ст. 11 ЦК України підставою виникнення взаємних цивільних прав та обов'язків сторін є акти органу місцевого самоврядування, тобто на основі рішень Виконкому між сторонами виникли права та обов'язки одній для надання послуг іншій для їх оплати. Згідно положень ст. ст. 66-68 ЖК України наймач квартири та члени його сім'ї зобов'язані оплачувати квартирну плату та комунальні послуги. ЗУ "Про житлово- комунальні послуги", 2004 року у ст. 4 Редакції вказав на те що законодавство України у сфері житлово -комунальних послуг складається із Конституції України, нормативно -правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та підзаконних нормативно -правових актів у тому числі і органів місцевого самоврядування. Цей закон у ст. 19 Редакції зобов'язав також житлово -комунальні організації укладати договори із споживачами послуг. Під час розгляду справи встановлено те що позивач у 2010-2012 роках направляв позивачу проект договору про надання послуг, який відповідачі укладати відмовилися, претензій чи зауважень на нього не надали, свого варіанту договору не запропонували (а.с. 5-6). Виходячи із цього посилки відповідачів на те що єдиною підставою надання послуг та їх оплати є взаємним договір про надання послуг є невірними, поскільки договір визначаючи вид послуг, умови їх надання, ціну, порядок вирішення претензій, відподальність сторін та інше є вихідним від основного обов'язку, відповідачі були не позбавлені права узгодити його умови. Щодо завищеності тарифів на послуги та їх економічне обґрунтування то суд виходить з того, що поскільки ці тарифи затверджені рішенням виконкому яке не скасоване то вони повинні і примінятись, позивач керувався саме ними, питання зменшення тарифів споживачі послуг підприємства у тому числі і відповідачі по справі не ініціювали, тому їх теперішні посилання на завищення тарифів суд до уваги взяти не може. Положення ст. 60 ЦПК України вказують на те що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини по справі на які вона посилається та підтвердити їх доказами. Нарахована позивачем сума боргу за умовами вартості тарифів відповідачем оспорювалась, в той -же час в порушення принципу змагальності сторін відповідач по справі не довів обставин через які він не повинен оплачувати послуги, не підтвердив їх доказами, в обґрунтування того, що із найменувань послуг, витрат, робіт не виконуються деякі послуги, чи виконуються частково, позивач спростував такі їх посилання (а.с. 32-55). Суд не може прийняти до уваги акт ( л.с. 20) наданий відповідачем, який не підтверджується другими доказами, а спростовується доказами, які знаходяться в справі на ( л.с. 32-55). Згідно з ч.1,3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат , пов'язаних з розглядом справи Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243,60 грн.( а. с.12-13).

Outcome: approved