Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Дніпровський» про зобов'язання відповідача неухильно виконувати умови Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №1094 від 03.04.2010 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем; визнання незаконними дії Відповідача - Комунального підприємства «Дніпровський» виконавчого комітету Херсонської міської ради по нарахуванню і стягненню з Позивача коштів за послуги, які фактично не надавалися, а саме: обслуговування холодного водопостачання та водовідведення, освітлення місць загального користування, обслуговування покрівлі та дезінсекції; зобов'язання Відповідача зробити перерахунок послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій [ADDRESS]: за послугу з обслуговування покрівлі за період з 01.01.2011 року по 01.05.2012 року скасувавши суму нарахованого до сплати Позивачем боргу в сумі 119 гривень; за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем - холодного водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2011 року по 01.11.2013 року скасувавши суму нарахованого до сплати Позивачем боргу в сумі в сумі 449 гривень; за послугу з освітлення місць загального користування за період з 01.05.2012 року по 01.11.2013 року скасувавши борг Позивача перед Відповідачем як такий, що нарахований через незаконне нарахування плати по тарифах, а не по лічильнику в розмірі 68 гривень; за послугу - дезінсекція впродовж 2012 року, повернувши Позивачу незаконно стягнені 21 гривню; скасування неіснуючої заборгованості Позивача, яка була незаконно нарахована Відповідачем, за несплату коштів фактично за ненадані послуги в сумі 460 гривень 80 копійок станом на 01.09.2013 року, мотивуючи тим, що в період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року Відповідачем застосовуються тарифи, згідно яких з Позивача стягуються кошти за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які фактично не надаються, з посиланням на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закон України «Про захист прав споживачів», Житловий кодекс України, Постанову Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 775 від 15.12.2009 року, № 565 від 20.12.2011 року, № 566 від 20.12.2001 року, № 29 від 24.01.2012 року, Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №1094 від 03.04.2010 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем, Акт претензію від 17.01.2013 року. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позові, долучених доказів та наданих пояснень. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши письмові заперечення долучені до матеріалів справи, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, оскільки вважає, що в позовній заяві та додатках до неї відсутні докази вимог позивача, обгрунтування вимог нічим не підтверджено, суми вказані в ній здійсненні без наведення розрахунків та посилання на норми чинного законодавства України, якими керується позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], що не заперечується сторонами. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вище зазначеною адресою надає Комунальне підприємство «Дніпровський» виконавчого комітету Херсонської міської ради. Перелік послуг та видів робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, встановлений рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20.12.2011 року № 565. Тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, встановлений рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 24.01.2012 року № 29. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, затверджений «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 (надалі - Правила). Відповідно до п.2 Правил, технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків, який включає проведення планових та позапланових оглядів. Згідно п. 2.1.1 Правил планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік - навесні та восени. Відповідно п. 2.1.2 Правил основними завданнями загального огляду будинків є: - визначення обсягу робіт з підготовки жилих будинків до експлуатації у весняно-літній і -осінньо-зимовий періоди; - встановлення технічного стану жилих будинків, що підлягають відповідно до плану капітальному або поточному ремонту в наступному році; - уточнення обсягів робіт щодо поточного ремонту будинків, що включені в план на поточний рік; - перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період; - визначення обсягів та видів ремонтних робіт щодо кожного будинку для врахування під час формування плану на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року. Профілактичне обслуговування будинків є складовою технічного обслуговування і полягає в усуненні дрібних несправностей елементів будинків з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв. За приписами п. 20, п.п.1 п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, на споживача покладено обов'язок оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За змістом вимог ч. 1, 7 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Колишні власники (їх правонаступники), які володіли багатоквартирними будинками до моменту приватизації, зобов'язані брати участь у фінансуванні їх ремонту та сприяти організації його проведення у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1,2 Порядку участі в організації та фінансуванні ремонту приватизованих житлових будинків їх колишніх власників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 зазначено, що колишні власники багатоквартирних будинків (виконкоми місцевих Рад народних депутатів, місцеві державні адміністрації у містах Києві та Севастополі, підприємства, організації, установи, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких вони перебували ) зобов'язані брати участь у роботах по ремонту, потреба в якому виникла після приватизації квартир. Обсяг цих робіт визначається кількістю приватизованих квартир будинку та строком його експлуатації від закінчення будівництва або реконструкції до проведення першого ремонту після приватизації. Якщо в будинку приватизовано декілька квартир і їхні власники не виявили бажання створити товариство (об'єднання) власників квартир, то кожний власник квартири укладає з власником будинку договір про участь у витратах на утримання (обслуговування та ремонт) будинку та прибудинкової території. Договором визначається розмір щомісячних внесків власником квартири на розрахунковий рахунок власника будинку на майбутні ремонти; За таких умов перший після приватизації та наступні ремонти будинку здійснюються власником будинку незалежно від строку його експлуатації. Відповідно до положень п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Статтею 10 п.3 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача у разі виявлення недоліків у наданій послузі вимагати відповідного зменшення ціни виконаної послуги або безоплатного усунення недоліків у наданій послузі. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 03.04.2010 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території № 1094, відповідно до якого Позивач є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а Відповідач є виконавцем зазначених послуг. Відповідно до підпункту 3 пункту 11 Договору № 1094 від 03.04.2010 року, споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному законодавством. Підпунктом 4 пункту 14 Договору № 1094 від 03.04.2010 року, виконавець забовязаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; Пунктами 17,18 Договору № 1094 від 03.04.2010 року, встановлений порядок розв'язання спорів, а саме встановлено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. В матеріалах справи відсутні Акт-претензія від Позивача до Відповідача. Матеріали справи містять відповідь Відповідача від 24.01.2014 року за № 113/229 з якої вбачається, що Позивачу відмовлено у перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а саме: за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем - холодного водопостачання та водовідведення, оскільки відсутній факт неотримання зазначеної послуги; за послуги з освітлення місць загального користування і підвальних приміщень, оскільки розрахунки Позивача не враховують всі складові витрат по послузі, на виконання пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»; за послугу «Дезінсекція», оскільки послуга не входить до тарифу за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, відповідно до пункту 34 постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Позивачем не було надано доказів того, що Відповідач не надає йому послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території: обслуговування холодного водопостачання та водовідведення, освітлення місць загального користування, обслуговування покрівлі та дезінсекції; що б давало Позивачу відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг за вказаний ним період. Відповідно до п.4 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (виробник) зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Нормами Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено, що виконавець повинен надавати акти щодо фактично наданих послуг споживачу. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Частиною 4 ст.18 Закону передбачений обов'язок виконавця вирішити питання про перерахунок платежів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд не має можливості в судовому засіданні дослідити зміст рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 775 від 15.12.2009 року, оскільки зазначене рішення не надане Позивачем, на підтвердження своїх вимог, в порядку, передбаченому статтями 185, 187 ЦПК. Наявний в матеріалах справи договір підряду на ремонт системи холодного та гарячого водопостачання від 14.08.2006 року, № 01, укладений між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТМА» на ремонт системи холодного і гарячого водопостачання житлового будинку [ADDRESS] не є доказом того, що Відповідач не надавав послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж тепло-, водопостачання та водовідведення, оскільки зазначений договір свідчить про факт виконання робіт, а не надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж тепло-, водопостачання та водовідведення. Враховуючи вищевикладене, також те, що факту існування заборгованості перед відповідачем позивачем не надано взагалі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не надав суду належних доказів того, що будь-які його права порушені діями відповідача, в тому числі, враховуючи, обраний ним спосіб захисту.

Outcome: dismissed