Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] (далі-Відповідач) в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки - [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що [PERSON], [INFO], житель с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області, є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. 08.05.2014 року [PERSON] було написано пояснення, в якому він зазначив, що є біологічним батьком [PERSON] 22.02.2000 року між ним та [PERSON] було розірвано шлюб і з того часу він не приймав участі у вихованні дитини, не надавав матеріальної допомоги, не цікавився життям та здоров'ям дитини. Також вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно своєї дочки [PERSON], так як він не відчуває ніяких батьківських почуттів до неї. Проведеним 08.05.2014 року обстеженням умов проживання [PERSON] встановлено, що власником будинку є [PERSON] В кімнатах антисанітарія, неприємний запах, на ліжках брудна білизна, відсутні умови для проживання та виховання дитини. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї дочки. За час перебування [PERSON] в Бережанській обласній комунальній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів жодного разу не навідував свою доньку, не цікавився її життям та здоров'ям. Позивач, посилаючись на ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, погоджується на позбавлення його батьківських прав відносно його дочки [PERSON] Прокурор, з урахуванням інтересів дитини, погоджується із висновком органу опіки та піклування та вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, прокурора, третьої особи, покази свідків, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 22.02.2000 року розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 31.03.2000 року. Від шлюбу відповідача [PERSON] з [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З характеристики №106 від 12.05.2014 року виданої виконкомом Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області вбачається, що за час його проживання на території сільської ради його дочка [PERSON] з ним не спілкувалася і його не відвідувала. Згідно довідки №210 від 12.05.2014 року виданої виконавчим комітетом Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] за час проживання [PERSON] на території Доброводівської сільської ради участі у вихованні та утриманні своєї дочки не приймав. Як вбачається з повідомлення №302 від 08.05.2014 року Бережанської обласної комунальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням трудового навчання, акту про відвідування від 08.05.2014 року [PERSON], навчається в Бережанській школі-інтернат з вересня 2013 року. ЇЇ батько [PERSON] жодного разу її не провідував та зі слів [PERSON] - ніколи не бачила свого батька, жодної допомоги їй не надає. За час перебування дитини в навчальному закладі батько [PERSON] з вересня 2013 року по даний час жодного разу не відвідував дочку, участі в утриманні дитини не приймав, не цікавився навчанням. Згідно висновку служби у справах дітей Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області від 12.05.2014 року № 8, служба у справах дітей, враховуючи те, що [PERSON], не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], оскільки не відчуває батьківських почуттів до неї, ніде не працює і не має можливості утримувати дочку, а також з 2000 року не бере участі в її вихованні, служба у справах дітей районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON]. Згідно висновку органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області від 19.05.2014 року № 5, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. З письмового пояснення [PERSON], що міститься в матеріалах справи, вбачається, що останній з 2000 року не приймав участі у вихованні, наданні матеріальної допомоги своїй дочці [PERSON], так як ніде не працює тому не має змоги надавати таку допомогу та приймати участь у її вихованні. Також в даному поясненні не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], так як він не відчуває ніяких батьківських почуттів до неї. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється вже протягом тривалого часу від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки. Крім цього жодних доказів на спростування такого висновку судом не здобуто та ніким не представлено. Відповідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Як передбачено ч. I ст. 12 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно з положеннями ст. 171 СК України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. З огляду на зазначені правові положення суд поцікавився думкою [PERSON] щодо заявленого позову. Відповідно до пояснень наданих у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що батько від її народження по даний час не проявляв до неї батьківської турботи, однією сім'єю не проживають, ніколи не провідував за місцем її проживання, навчання, не бере участі в її вихованні та не надає їй жодної матеріальної допомоги. [PERSON] мріє навчатися на кухаря, але оскільки залишилась без батьківського піклування та матеріальної підтримки її мрії можуть не здійснитися. Вона не має куди йти після закінчення школи, не може самостійно, без матеріальної допомоги, вступити в навчальний заклад та навчатися, а тому просить встановити їй статус дитини, позбавленої батьківських прав позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно неї. Як зазначила у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей Монастириської райдержадміністрації з 12.08.2006 року, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] і її сестри та брати проживали в с.Доброводи Монастириського району разом з матір'ю [PERSON] Батько [PERSON] до своєї дочки ніразу не навідувався, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, не цікавився її навчанням, не допомагав матеріально. Аналогічно, за час навчання [PERSON] в Коропецькому обласному ліцеї-інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою [PERSON] жодного разу не відвідав свою дочку [PERSON] у закладі, не цікавився її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечував дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не створював умов для отримання дочкою освіти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що за час проживання [PERSON] на території Доброводівської сільської ради Монастириського району, [PERSON] ніякої участі у вихованні та утриманні своєї дочки не приймав. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає в с.Гончарівка Монастириського району разом з своєю матір'ю та братом. За час проживання [PERSON] на території Гончарівської сільської ради його дочка [PERSON] з ним не спілкувалася і його не відвідувала. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] навчається в Бережанській обласній комунальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням трудового навчання з вересня 2013 року. Батько дитини жодного разу її не провідав, жодної допомоги їй не надавав, не цікавився її навчанням, станом здоров'я, потребами.. [PERSON] закінчує 11 клас та мріє продовжувати навчання у вищому професійному училищі в м.Тернополі, але фактично позбавлена батьківського піклування тому що як матір так і батько не проявляють до неї жодної батьківської турботи, в неї відсутнє житло, одяг та речі першої необхідності, а тому вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав з подальшим наданням їй статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язанні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язанні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 1 ст. 152 СК України передбачає, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю та встановлена законом. Положення ч. 4 ст. 155 СК України передбачають, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленими судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав мають право звернутись один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний та інший дитячий заклад, в якому перебуває дитина, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає окремо від дочки, оскільки шлюб з матір'ю дитини розірвано. З 2000 року [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання своєї дочки [PERSON], не проявляє ніяких батьківських почуттів до неї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ з наступними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 4 ст. 15 Сімейного Кодексу України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом. Однією із таких підстав є позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав в силу вимог закону є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами ст. 164 СК України і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Сукупністю досліджених судом доказів встановлено, що в діях відповідача безумовно мається винна поведінка, яка виразилася в тривалому ухиленні від виконання обов'язків батька по вихованню дитини, він не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не займається її утриманням та вихованням, підготовкою до самостійного життя. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів неповнолітньої дитини, а також той факт, що відповідач не тільки не виконує своїх обов'язків щодо виховання дитини, а й негативно впливає на її виховання шляхом своєї бездіяльності по відношенню до дитини, що негативно впливає на психічний стан неповнолітньої [PERSON]. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області є обґрунтованим і підлягає до задоволення, оскільки позбавлення відповідача батьківських прав буде достатнім заходом впливу за його ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини. З огляду на зазначене та враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved