Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого 04.11.2013 року у них народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] Позивач в судове засідання не прибула, на адресу суду надала письмову заяву, відповідно до якої позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав суду нотаріально засвідчено заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] (згідно свідоцтва про зміну імені змінила прізвище на [PERSON]) є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до висновку виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради від 12.01.2018 року встановлено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків та зазначено про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] Крім того, позивачем надано заяву, справжність підпису [PERSON] на якій посвідчено нотаріально, в якій відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його сина [PERSON] Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Беручи до уваги викладене, суд вважає доцільним задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв'язку з задоволенням позовних вимог з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору.

Outcome: approved