Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 29.11.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 012-13502-291112, згідно умов якого відповідачу було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 5 000,00 грн., а позичальник в свою чергу зобов'язувався щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць. Стверджує, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 7470,39 грн., з яких 3545,22 грн. тіло кредиту, 882,25 грн. прострочене тіло кредиту, 748,59 грн. заборгованість за відсотками та 2294,33 грн. заборгованість за комісіями. Представник позивача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, зважаючи на те, що він був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.11.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом акцептування банком пропозиції відповідача згідно умов заяви № 012-13502-291112. Згідно умов п. 2.1, 2.3. 2.5. частини 1 вказаного кредитного договору, банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER]. У відповідності із п. 2.3 кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5 000,00 грн. зі строком дії кредитної лінії 364 дні, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами, згідно тарифів на обслуговування платіжних карток. Згідно кредитного договору відповідач зобов'язувалася щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконав, через що у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 7470,39 грн., з яких 3545,22 грн. - тіло кредиту, 882,25 грн. прострочене тіло кредиту, 748,59 грн. заборгованість за відсотками та 2294,33 грн. заборгованість за комісіями. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними та обгрунтованими.

Outcome: approved