Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому, згідно уточнень просив: стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, що на 07 травня 2016 року складає 36356,76 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 31 липня 2015 року позивача прийнято на роботу в.о. головного інженера Філії «Новоселівська ДЕД» ДП «Дніпропетровський облавтодор» та 21 жовтня 2015 року позивач звільнився з роботи за угодою сторін. При звільнені йому видано трудову книжку, однак не проведені розрахунки по заробітній платі. За період роботи в філії виникла заборгованість по заробітній платі за розрахунковими листами: за 2015 рік: серпень 1688,55 грн., вересень 316,10 грн., жовтень 5019,37 грн., всього 7024,02 грн. На день звільнення позивачу відмовлено у виплаті заробітної плати через відсутність грошових коштів. Філія погасила позивачу заборгованість з виплати заробітної плати 2359,69 грн. 28 листопада 2015 року, 3279,99 грн. - 28 листопада 2015 року, 1405,72 грн. 02 грудня 2015 року, але заборгованість за серпень 2015 року у сумі 1688,55 грн. не виплачена. Вказує, що на день пред`явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 36356,76 грн. Крім того, не проведення розрахунку спричиняє позивачу моральні страждання, порушують звичайний розклад життя позивача та його родини, внаслідок чого вказує на завдання відповідачем позивачу моральної шкоди, яку останній оцінює в розмірі 1000,00 грн. 07 травня 2016 року представниками відповідача погашена вся фактична заборгованість з виплати заробітної плати. До судового засідання позивач не з`явився, надав заяву, у відповідності до якої не заперечив проти заочного розгляду справи, наполягав на розгляді позову за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача суд доходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпП, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Також, згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 р. № 504/96-ВР, за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. Згідно із ч. 1 ст. 24 даного Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам. Судом встановлено, що 31 липня 2015 року позивач прийнятий на посаду виконуючого обов`язки головного інженера Філії «Новоселівська ДЕД» ДП «Дніпропетровський облавтодор». Згідно наказу № 37 від 21 жовтня 2015 року позивача звільнено з посади виконуючого обов`язки головного інженера Філії «Новоселівська ДЕД» ДП «Дніпропетровський облавтодор» за угодою сторін /а.с.5/. За час роботи позивачу нараховано доходу: за липень 2015 року 161,00 грн., утримано 33,11 грн., виплачено 0 грн., залишок на кінець місяця складає 127,89 грн.; за серпень 2015 року 3703,00 грн., утримано 761,34 грн., виплачено 127,89 грн., залишок на кінець місяця складає 2941,66 грн.; за вересень 2015 336,64 грн., утримано 20,54 грн., виплачено 0 грн. залишок на кінець місяця складає 3257,76 грн.; за жовтень 2015 року позивачу нараховано 6225,46 грн., з яких 617,15 грн. компенсація відпустки, 617,15 грн. доплата за лікарняними, утримано 1206,09 грн., виплачено 1253,11 грн., залишок на кінець місяця складає 7024,02 грн. /а.с.6/. Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, 28 листопада 2015 року відповідачем позивачу погашено заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 5639,68 грн., 02 грудня 2015 року погашено 1405,72 грн. 07 травня 2016 року погашено всю фактичну заборгованість з виплати заробітної плати. З часу звільнення позивача, з 21 жовтня 2015 року по 07 травня 2016 року пройшло 137 робочих днів. Середньоденна заробітна плата позивача складала 183 грн. 62 коп. (3703,00 грн. + 336,64 грн. / 22 робочі дні) Виходячи з цього, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає 25155 грн. 94 коп. (183,62 грн.* 137 днів), внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню частково і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 25155 грн. 94 коп. Розглядаючи вимоги позову про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Ст. 237-1 КЗпП України визначено, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Ст.23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки судом встановлено несвоєчасну виплату позивачу відповідачем заробітної плати, компенсації відпустки, доплати за лікарняними листами після звільнення протягом 21 жовтня 2015 року 07 травня 2016 року, суд вважає, що позивач зазнав моральних страждань, пов`язаних із зміною звичайних умов життя, внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь державного бюджету сума судового збору в розмірі 551,20 грн., оскільки позивача звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial