Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 20 липня 2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір серії PREMIUM №1700204 «Преміум КАСКО», предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «Mazda CX-5», реєстраційний номер [NUMBER] від ризиків «Пошкодження», «Незаконне заволодіння», «Додаткове обладнання». 08 липня 2018 року о 11 год. 45 хв. на вул. Бастіонна, 1/36 у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mazda CX-5», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА страхування» за полісом серії АІ №7516597. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до платіжних доручень № 13425 від 31 липня 2018 року, № 13426 від 31 липня 2018 року, № 18/156 від 09 жовтня 2018 року позивач виплатив страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Mazda CX-5», реєстраційний номер [NUMBER] . Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА страхування» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн. Отже, для відшкодування шкоди в повному обсязі, позивач просить стягнути із відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що відшкодувало Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА страхування», у розмірі 121240,41 грн., а також стягнути судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та судового збору у розмірі 1921,00,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 14 травня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішенням по суті вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 20 липня 2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір серії PREMIUM №1700204 «Преміум КАСКО», предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «Mazda CX-5», реєстраційний номер [NUMBER] від ризиків «Пошкодження», «Незаконне заволодіння», «Додаткове обладнання». Крім того визначені особи, які до пущені до керування застрахованим транспортним засобом, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.5, 6). 08 липня 2018 року о 11 год. 45 хв. на вул. Бастіонна, 1/36 у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та втомобіля «Mazda CX-5», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 14). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА страхування» за полісом серії АІ №7516597, забезпечений транспортний засіб - автомобіль «AUDI» державний номерний знак [NUMBER] (а.с.11-13). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.14). 09 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.7-8). Згідно страхових актів № 129918 від 30 липня 2018року та № 129918 на доплату від 08 жовтня 2018 року заявлена подія є страховим випадком за Договором серії PREMIUM №1700204 «Преміум КАСКО» від 20 липня 2017 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 221740,41 грн. (а.с. 55-61). Позивачем перераховано страхове відшкодування на ремонт транспортного засобу в сумі 29500,00 грн. на рахунок фізичної особи - підприємця Луконіна Леоніда Петровича, що підтверджується платіжним дорученням № 13425 від 31 липня 2018 року (а.с. 56), та на рахунок ДП «Авто інтернешнл» в сумі 183843,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13426 від 31 липня 2018 року (а.с. 57) та у сумі 7896,91 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 18/156 від 09 жовтня 2018 року (а.с. 62). З урахуванням умов Договору серії PREMIUM №1700204 «Преміум КАСКО» від 20 липня 2017 року щодо виплати страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 500,00 грн, Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування» сплачено страхове відшкодування в межах вартості відновлюваного ремонту за вирахуванням франшизи, в межах ліміту відповідальності, що складає 730000,00 грн. Судом встановлено, що позивач звернувся до Акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА страхування» з заявою про відшкодування шкоди, яким виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів щодо спростування сплати страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн. відповідачем суду не надано. 20 листопада 2018 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію з вимогою відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що здійснило Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА страхування» відповідно до полісу серії АІ №7516597 (а.с.63), яка не була задоволена у добровільному порядку. Позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 121 240,41 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що з урахуванням суми страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн., яке сплачено позивачу Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА страхування», різниця між фактичним розміром страхової виплати та страховим відшкодуванням складає у сумі 121240,41 грн. (221240,41 грн. - 100000,00 грн.), яку зобов`язаний сплатити відповідач. Тому позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування, підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (п/р № [NUMBER] в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, код ЄДРПОУ 24745673, адреса: 04050, вул. Герцена, 10, м. Київ) затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 121 240 (сто двадцять одна тисяча двісті сорок) грн. 41 коп. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 16 квітня 2018 року між позивачем та адвокатським бюро «Синюк та партнери» було укладено договір № 1 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 69-72). Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги від 30 листопада 2018 року, відповідно до якого розмір гонорару складає 3000,00 грн. (а.с.79), реєстром справ від 30 листопада 2018 року (а.с. 73-74), актом виконаних робіт від 30 листопада 2018 року (а.с.75-76), платіжним дорученням №21750 від 04 грудня 2018 року (а.с. 77), платіжним дорученням № 21751 від 04 грудня 2018 року (а.с.78). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved