Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва", третя особа: Відділ державної виконачої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та просив зняти арешт із ? (однієї другої) частини квартири [ADDRESS] що належала на праві власності [PERSON], яка померла [INFO] року, накладений згідно постанови АВ 674477 від 29.07.2005 Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, державний виконавець Роєнко Р.В., реєстраційний номер обтяження 2244148. Позовну заяву мотивував тим, що квартира [ADDRESS] була приватизована його матір'ю, [PERSON], та ним, [PERSON] в рівних долях. Позивач вказав, що [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на ? частину зазначеної квартири. Позивач зазначив, що ним було прийнято спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця він постійно проживав із спадкодавцем та від спадщини не відмовлявся, він звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Позивач пояснив, що в нотаріальній конторі його було повідомлено, що на спадкове майно накладено арешт третьою особою згідно постанови АВ 674477 від 29.07.2005 Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, державний виконавець Роєнко Р.В., реєстраційний номер обтяження 2244148, до цього часу про наявність виконавчого провадження позивачу відомо не було. Позивач вказав, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2004 року у справі № 2-2152-1/04 за позовом КПУЖГ Солом'янського району м. Києва до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по квартирній платі та комунальних платежах в сумі 3732,18 грн. та 51 грн. сплаченого державного мита, а всього 3783 грн. 18 коп. Позивачем зазначено, що борг за зазначеним вище виконавчим документом було погашено, зокрема шляхом списання 28.10.05 з компенсаційного рахунка [PERSON] для погашення заборгованості за комунальні послуги в сумі 3538,90 грн. А тому у позивача є підстави вважати, що відповідачем третю особу про повне добровільне виконання рішення суду повідомлено не було. Відповідач є правонаступником КПУЖГ Солом'янського району м. Києва. Як вказав позивач, у нього є підстави вважати, що таке виконавче провадження було завершено третьою особою, але при вирішенні питання про завершення виконавчого провадження третьою особою не було знято арешт із зазначеної частини квартири. Пояснив, що на його заяву від 17.12.2015 про зняття арешту з 1/2 частини квартири [ADDRESS], листом від 10.02.2016 головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва О.В. Пішковцій рекомендовано звернутись за вирішенням питання до суду. З наведених підстав позивач звернувся до суду та просить виключити майно з-під арешту. У судове засідання позивач не з'явився. Подав суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, та третя особа свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення, згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була приватизована [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 2579 від 28.11.1997 (а.с. 5) та інформаційною довідкою БТІ серії КВ №11643 від 06.05.2015 (а.с. 9). Встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (а.с.6). Позивач [PERSON] є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31.01.1957 (а.с. 7). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна позивач звернувся до нотаріуса П'ятої київської державної нотаріальної контори Наумова В.В. 09.12.2015 із заявою про прийняття спадщини, реєстраційний №14744502 (а.с. 8). Позивачем було прийнято спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця він постійно проживав із спадкодавцем та від спадщини не відмовлявся. Встановлено, що на ? вищевказаної квартири, що належала померлій було накладено арешт згідно постанови АВ 674477 від 29.07.2005 Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, державний виконавець Роєнко Р.В., реєстраційний номер обтяження 2244148 (а.с. 8) . Вищевказане виконавче провадження відкрито на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2004 року у справі № 2-2152-1/04 за позовом КПУЖГ Солом'янського району м. Києва до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по квартирній платі та комунальних платежах в сумі 3732,18 грн. та 51 грн. сплаченого державного мита, а всього 3783 грн. 18 коп. (а.с. 10). Борг за зазначеним вище виконавчим документом було погашено, зокрема шляхом списання 28.10.2005 з компенсаційного рахунка [PERSON] для погашення заборгованості за комунальні послуги в сумі 3538,90 грн., що підтверджується квитанцією від 28.10.2005 (а.с. 11). На заяву позивача від 17.12.2015 про зняття арешту з 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 12), листом від 10.02.2016, головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва О.В. Пішковцій, рекомендовано звернутись за вирішенням питання до суду, з підстав того, що на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають (а.с. 13). Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчились, підлягають знищенню. Окрім того, механізм і порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які знищені законодавством не передбачено (а.с. 13). Виходячи з вищезазначеного, позивач звернувся до суду із позовом про виключення майна з-під арешту. Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем (ч. 5). Частиною 1 ст. 55 Закону передбачено, що державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику. Частиною 1 ст. 57 Закону, встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Отже, як вбачається з перелічених норм закону, державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження стосовно майна боржника з метою забезпечення реального виконання рішення. Згідно положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів боржника накладений в рамках незавершеного виконавчого провадження може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається, борг за виконавчим листом №2-2152-1/04 був сплачений, а відтак арешт, накладений в межах вищевказаного виконавчого провадження, має бути скасованим. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що обставини, які буди підставою для накладення арешту на спірну квартиру, відпали оскільки заборгованість по виплаті погашена в повному обсязі,приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved