Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 16.08.2018 року виконавчим комітетом Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Разом із відповідачем мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку утримувати дитину. З народження дитини відповідач проживає окремо, з дитиною не бачиться, матеріально жодного разу не допомагав, утримання та забезпечення дитини всім необхідним позивач змушена повністю взяти на себе. \~ \~ \~ \~ Позивач не працює, оскільки змушена здійснювати догляд за дитиною, коштів на забезпечення всіх потреб сина їй не вистачає, враховуючи постійне зростання цін на споживчі товари та її скрутне матеріальне становище. Відповідач, наскільки їй відомо, є здоровою, працездатною особою, працює за кордоном неофіційно, отримує високий, проте мінливий та нерегулярний дохід, який від неї приховує, з метою того, щоб уникнути участі в утриманні дітей. Інших осіб на утриманні у відповідача немає. Домовитися з відповідачем про спільне утримання дитини їй не вдалося, а тому звернулася з відповідним позовом до суду. Позивач просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 06.09.2019 року постановлено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали суду про відкриття провадження від 06.09.2019 року позивач отримала 13.09.2019 року. Відповідач не отримав ухвалу суду про відкриття провадження від 06.09.2019 року. Конверт із судовими документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення - "не проживає". Згідно відповіді Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 28.08.2019 року, [PERSON] зареєстрований на проживання у с.Сарники Рогатинського району Івано-Франківської області, але на даний час перебуває у Республіці Польща. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судові документи, в тому числі ухвала про відкриття провадження від 06.09.2019 року, надсилалися судом відповідачу за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, але конверт із судовими документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення "не проживає", то суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] вважається таким, що отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження та був повідомлений про розгляд даної цивільної справи. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 16.08.2018 року виконавчим комітетом Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.08.2018 року. У сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.01.2019 року. Дитина проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №1531 від 25.07.2019 року та довідкою №1532 від 25.07.2019 року, які видані виконавчим комітетом Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідач добровільно не надає позивачу жодної матеріальної допомоги на утримання дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. Будучи батьком дитини, відповідач свою дитину належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням своєї малолітньої дитини суду не надав. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час її належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивача слід стягувати аліменти для її утримання. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з відповідача [PERSON] у твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене та те, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що буде законним і справедливим стягування із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує розподіл між сторонами судових витрат. Згідно п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Відповідно до вимог п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial