overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дитини, а саме сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилася одна дитина, яка знаходиться на повному її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, періодично виїжджає на сезонні роботи та має нерегулярний, мінливий дохід, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, а тому суд розглядає справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають одну дитину, а саме сина [PERSON], [INFO] (а. с.5). Також встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Згідно ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн. щомісячно. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дитини, а саме сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилася одна дитина, яка знаходиться на повному її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ніде не працює, а працює по мірі знаходження роботи, одержує доходи в натурі, має нерегулярний, мінливий дохід, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають одну дитину, а саме сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони проживають окремо, відповідач немає постійної роботи та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Згідно ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Будь-яких доказів про стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність інших обставин, що мають значення, позивачка суду не надала. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дітей, а саме синів [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей, які знаходяться на повному її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, немає постійного місця роботи, а отже не має постійного доходу, має нерегулярний, мінливий дохід, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задоовльнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він ніде не працює, а тому сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. на кожну дитину не спроможний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох дітей, а саме синів [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Свалявського районного суду від 28.05.2014 року (справа №306/1257/14-ц). Також встановлено, що відповідач не має постійної роботи та не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Згідно ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд з врахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, а саме у відповідача відсутні інші діти, стан здоров"я дітей та платника аліментів є задовільним, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до Сусківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Мотивує його тим, що [INFO] року померла її тітка [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS]. На момент смерті [PERSON] позивачка проживала разом з нею. Згідно заповіту від 02.02.1992 року [PERSON] заповіла позивачці усе своє майно, де б вого не знаходилося і з чого б воно не складалося Однак оформити право власності на будинок не може через відсутність в неї правоустановлюючих документів, а тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Сільський голова с. Сусково подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника сільської ради, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2001 року виданого Сусківською сільською радою, проживала в житловому будинку [ADDRESS], який було побудовано у 1968 році. 23.12.2014 року КУП "Свалявське районне бюро технічної інвентаризації" виготовлено технічний паспорт на будинок [ADDRESS]. Також судом встановлено, що згідно заповіту [PERSON] від 02.02.1998 року така заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося позивачці [PERSON] (згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.10.2001 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище [PERSON]). На час смерті [PERSON] позивачка у спадковому будинку була зареєстрованою та проживала разом з нею, що стверджується довідкою Сусківської сільської ради за №1232 від 23.12.2014 року. Згідно повідомлення державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори за №1/2015 від 05.01.2015 року спадкоємцем до майна покійної [PERSON], яка померла [INFO] року за заповітом є [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 328 ч. 2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, а також те що позивачка позбавлена можливості оформити спадщину за померлою тіткою [PERSON] у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 03.10.2009 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] року. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що останнім часом сімейні стосунки між нею та відповідачем значно погіршилися. Відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та застосовує до неї фізичну силу, що негативно впливає на виховання та здоров'я дитини. На даний час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб став носити формальний характер, примирення між ними неможливе, а тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, дитину залишити на проживання при ній та після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Позивачка [PERSON] в судове засіданні подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, просить після розірвання щлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]" та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] подав в судове засідання заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що позивачка миритися не бажає, настоює на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, а тому збереження його суперечило б інтересам позивачки та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років вирішується за згодою батьків. Спору про місце проживання дитини між сторонами немає, відповідач позов визнав, а тому її слід залишити на проживання при матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 17.10.1999 року. Від даного шлюбу у них дітей не має. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, через різні погляди на сімейне життя вони розійшлися та на даний час, вже протягом десяти років проживають окремо, не підтримують будь- яких стосунків та не спілкуються. Шлюб носить формальний характер, примиринення між ними не можливе, а тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки розірвати його в органах ДРАЦСУ відповідач не погоджується. Після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, про що свідчить Інтернет-реєстр відстежень поштових відправлень "Укрпошти", із якого видно, що поштове відправлення за штрихкодовим ідентифікатором № 7870102830563 15.01.2016 року вручено адресату особисто. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, що свідчить про те, що він не заінтересований у збереженні шлюбу, позивачка миритися не бажає, настоює на розірванні шлюбу і збереження його суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 20.10.2001. Від спільного проживання у них народилося троє дітей, а саме: дочки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також син [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що їх шлюб ность тільки формальний характер, відповідач винив злочин і на даний час згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.07.2015, якою до нього застосовано примусові заходи медичного характеру, перебуває у психіатричній лікарні з суворим наглядом. Він вже тривалий час не приділяє належної уваги сімї та не цікавиться їхніми проблемами. Вони не підтримують між собою жодних стосунків, шлюб став суперечити її особистим інтересам, а тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу повернети їй дошлюбне прізвище "Букатчук", неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, а справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надіслав в судове засідання заяву, посвідчену лікарем ДЗ "Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України" [PERSON], в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що подружжя разом не проживає, подружні стосунки сторони фактично припинили, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дітей, суд виходить із вимог ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років вирішується за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Спору про місце проживання дітей між сторонами не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Борівського районного суду Харківської області з даним позовом, в якому вказала, що 07.05.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 103. Позивачка зазначає, що її дошлюбне прізвище "[PERSON]". Від спільного подружжя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] Позивачка вказує, що сторони припинили шлюбні відносини з квітня 2017 р., поновлювати їх намірів не мають, проживають на даний час за однією адресою, але спільного господарства не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з несумісністю характерів. Спору про поділ майна та місцезнаходження дитини між сторонами немає. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] вважає надання сторонам строку для примирення недоцільним, шлюб з відповідачем просить розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]", судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Тому відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає цивільну справу без участі сторін, згідно наданих ними заяв. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Дані факти підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами: копією паспорта [PERSON] (а.с.4); копією картки фізичної особи-платника податків [PERSON] (а.с.5); копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.6); копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.7); копією паспорта [PERSON] (а.с.8); копією картки фізичної особи-платника податків [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки сторони намірів не мають. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

позивачка звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким стягувати із [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON], [INFO], які повністю перебувають на її утриманні, але коштів, які вона отримує, не вистачає для задоволення потреб дітей. Відповідач як батько дітей, їх матеріальним забезпеченням не цікавиться, тому вона змушена звертатися до суду із позовом про стягнення в її користь аліментів на утримання дітей. Позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити в повному обсязі та розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоч належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 15 січня 2015 року, виданого виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 15 січня 2015 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2015 року, [PERSON] народився [INFO], і його батьком являється [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 09 листопада 2016 року, [PERSON] народився [INFO] року і його батьком являється [PERSON]. Згідно довідки № 646 від 22.05.2017 р., виданої КП "Ходорівським УКГ", разом із [PERSON] в [ADDRESS], проживають: [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO], син та [PERSON], [INFO], мати. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Таким чином, перевіривши та оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, являючись батьком своїх дітей, зобов'язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття, а відтак позов слід задоволити, та стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 (сімсот п"ятдесят) грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, з 25 липня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved