Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 15882,01 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що на підставі заяви [PERSON] від 29.01.2013 року, останньому позивачем виданий кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених цим договором. Однак відповідач порушує вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 15.08.2019 року утворилась заборгованість у сумі 15882,01 грн., яка складається з: 2328,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3963,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7152,07 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1206,02 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 - штраф (фіксована частина); 732,48 грн. - штраф (процентна складова), тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судові засідання відповідач по справі повторно не з`явився, з урахуванням положень п. 4 ч. 8, ч.11 ст. 128 ЦПК України про час, дату та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не відомі, відзив на позов та будь-які інші заяви чи клопотання до суду не надавав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2013 року Відповідач підписав анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в КБ «Приватбанк», на підставі якої він отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З Анкети-заяви позичальника вбачається, що позичальник надав свою згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 627ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 634ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Згідно розрахунку наданого позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов даного кредитного договору, станом на 15.08.2019 року утворилась заборгованість у сумі 15882,01 грн., яка складається з: 2328,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3963,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7152,07 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1206,02 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 - штраф (фіксована частина); 732,48 грн. - штраф (процентна складова). З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує вимоги кредитного договору №б/н від 29.01.2013 року, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості, яка складається з: 2328,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3963,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7152,07 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1206,02 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Під час вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд приходить до наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення штрафів. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн., в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: у розмірі 1771,73 грн.

Outcome: partial