Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить зняти з реєстрації місця проживання у відділі реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області громадянина України [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO]. Свій позов мотивує тим, що вона разом з донькою [PERSON] та онуком [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. З 2014 року її донька з онуком [PERSON] виїхали мешкати до м. Калінінград Російської Федерації. З цього часу вона мешкає в зазначеній квартирі одна, є пенсіонеркою з мінімальним розміром пенсії, у звязку з високими тарифами на оплату комунальних послуг потребує отримання субсидії, однак не має змоги цього зробити, оскільки в Управлінні соціального захисту населення ММР ЗО їй повідомили, що отримати субсидію на теперішній час неможливо, так як з нею зареєстровані ще двоє працездатних осіб. Відповідач не проживає у вказаному приміщенні вже 4 роки, однак звернутися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вона не може, оскільки він є співвласником квартири. На підставі викладеного просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності та зняти з реєстрації за місцем проживання відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, від її представника надійшла заява, в якій він просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить позов задовольнити. З відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відділу реєстрації. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 31.07.2006 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.9-10/. Згідно довідки № 59 від 13.06.2018, виданої в.о. голови правління ОСБ «Дружний будинок» [PERSON], [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], не мешкає за цією адресою з 2014 року /а.с.11/. З 2014 року донька позивача разом з онуком [PERSON] виїхали мешкати до м. Калінінград Російської Федерації, що підтверджується відміткою в паспорті [PERSON] /а.с.7, зворот/. 13.06.2018 позивач звернулася у якості представника [PERSON] за довіреністю через Центр надання адміністративних послуг Мелітопольської міської ради до відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання /а.с.4/. 14.06.2018 позивач отримала письмову відмову на підставі абз.2, 3 ст.9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» /а.с.4, зворот/. В усній формі їй пояснили, що у зв'язку з наявністю відмітки в паспорті онука «Дозволено тимчасове мешкання» від 22.09.2014 Відділом УФМС Центрального району по Калінінградській області, з печаткою Російської Федерації, виникає сумнів щодо дійсності паспорту, по якому встановлюється особа. У вересні 2018 року представник позивача адвокат [PERSON] звернувся до відділу реєстрації за розясненням причин відмови у знятті з реєстрації. Йому було надано відповідь від 10.09.2018 за № 722 з посиланням на те, що відмовлено у знятті з реєстрації у звязку з тим, що не надано заявником військового квитку або посвідчення про приписку та подано недійсний паспорт, оскільки в ньому на сторінках 7 та 8 міститься запис не передбачений положенням «Про паспорт громадянина України» /а.с.13-15/. Яз зазначає позивач, після цього вона неодноразово звязувалась телефоном з відповідачем по справі та вимагала від нього будь-яких дій з метою отримання нового паспорту громадянина України та військового квитка, проте він відповів їй відмовою. Згідно ст. 33 Конституції України кожному громадянину, та хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільні вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має вільний вибір на місце проживання Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 9-1\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зазначає що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: -особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; -у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~2\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до\~ст.\~3.\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; \Абзац другий частини першої статті 7 в редакції Закону № 888- VIII від 10.12.2015\ судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; Відповідно до\~статті 10\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні"\~Кабінетом міністрів\~України прийнято\~постанову від\~2\~березня 2016\~р.\~N\~207,\~якою затверджено\~Правила реєстрації\~місця проживання, згідно яких: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі пункту 26 на підставі: - заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; - рішення суду, яке набрало законної сили: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тощо. Позивач, будучи співвласником вказаної квартири, де вона зареєстрована, не має можливості оформити субсидію на квартиру, у звязку з тим, що відповідач хоч і є власником вказаного приміщення, однак не проживає в ньому та не вчиняє дій, направлених на зняття себе з реєстрації, що порушує права позивача. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які інші дії, які не суперечать закону. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого, згідно вимог статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законне володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. У відповідності з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнями учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням позову відповідачем, суд вважає за можливе зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], зареєстрованого за адресою: [INFO].

Outcome: approved