Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до СТОВ «Чернівчанка-Агро» про визнання договору оренди недійсним мотивуючи тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,2658 га, розташованої на території Моївської сільської ради. 29.08.2014 щодо вказаної земельної ділянки було укладено договір оренди зі СТОВ «Чернівчанка-Агро» №117 від 29.08.2014, який було зареєстровано 28.10.2016. Та позивач вважає даний договір оренди землі недійсним, так як державну реєстрацію договору було проведено за спливом двох років після його укладення, при цім дані відомості в договорі відсутні. Пунктом 3.2 договору передбачено, що строк його дії визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни з проектами землеустрою, що відповідає ч.3 ст.19 Закону України «Про оренду землі» ( в ред.. на день укладення договору, 29.08.2014). Проте даний проект не виготовлявся. Таким чином,оскільки строк дії договору мав би визначатись з урахуванням періоду ротації сівозміни згідно з проектами землеустрою, то за умов відсутності таких проектів позивач не в змозі чітко визначити строк дії договору. Адже, у п. 3.1 зазначено, що договір укладено на 10 років. Однак, при цьому не зазначено з якого саме моменту обраховується цей строк, а у подальшому міститься посилання на необхідність врахування проектів землеустрою. Пунктом 6.2 договору передбачено, що передання земельної ділянки орендарю здійснюється актом її приймання-передачі в термін до трьох календарних днів з моменту державної реєстрації цього договору. Акт приймання-передачі є невідємною частиною договору, що також відповідає ст. 17 Закону України «Про оренду землі» ( в ред., чинній на 29.08.2014). Крім того, відповідно до ч.4 ст.15 Закону України «Про оренду землі» невідємною частиною договору оренди землі є: -план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; -кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; -акт визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості); -проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Однак, договір не містить зазначених додатків. Зважаючи на вказані порушення позивач просить суд визнати договір оренди землі №117 від 29.08.2014 недійсним та зобовязати СТОВ «Чернівчанка-Агро» повернути [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 2,2658 га, яка розташована на території Мовської сільської ради. В судовому засіданні представник представника позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю №31/03 [PERSON]Я, заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи охорони земель розробляються лише для користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів. Зважаючи на те, що орендована земельна ділянка площею 2,2658 га, відсутня потреба у виготовленні даного проекту. Відповідно до правової позиції ВСУ від 18.01.2017 у справі №6-2777цс16 спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі». За змістом ст.ст. 18, 20 вказаного Закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом в часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто, коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Таким чином, строк дії спірного договору не закінчився, він є чинним, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про витребування землі. Наразі жодних порушень умов договору відповідачем допущено не було і позивач не довів належним чином їх наявність. Окрім того, позивач в позовній заяві посилається на застарілі норми законодавства щодо істотних умов договору, так як згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в ред. Закону №191-VІІІ від 12.02.2015) істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Дані відомості договір містить, а також вони внесені до реєстру речових прав при реєстрації даного договору. Сама відсутність додатків до договору не є підставою для визнання договору недійсним (правова позиція ВСУ у справі №6-55цс14 від 04.06.2014). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справ та наявні в ній докази в їх сукупності і співставленні дійшов висновку про наступне. Згідно державного акту на право власності на землю серії IV-ВН №025565, свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2014 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 2,2658 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. 29.08.2014 між [PERSON] та СТОВ «Чернівчанка-Агро» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, 28.10.2016 даний договір оренди землі було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України Про оренду землі. Згідно положень ст.. 15 Закону України «Про оренду землі» (в ред.. чинній на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: -обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); -строк дії договору оренди; -орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. [PERSON] та СТОВ «Чернівчанка-Агро» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 29.08.2014 договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору. При цьому у відповідності до п. 14.7 Договору останній набрав чинності з моменту його державної реєстрації, що підтвердили сторони своїми підписами. Разом із цим, позивач посилається на невідповідність умов договору вимогам закону, а саме на момент укладення договору діяла норма ч.3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої строк дії договору визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою. Дана норма відповідачем дотримана не була, проект не виготовлявся. Однак, суд не погоджується із такими твердженнями позивача з огляду на наступні обставини. Частиною 4 статті 22 Земельного кодексу України (в ред., що діяла на момент укладення договору) передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому законом порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачаються заходи охорони земель. Поряд із цим, п. 18 Перехідних положень ЗКУ встановлено, що на період до 1 січня 2015 року вимоги\~частини четвертої статті 22\~ЗКУ поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів. Зважаючи на те, що державним актом та свідоцтвом про право на спадкове майно стверджується, що площа орендованої земельної ділянки становить 2,2658 га, положення ч.4 ст. 22 ЗКУ, ч. 3 ст.19 Закону України «Про оренду землі» не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Пунктом 3.1 договору передбачено, що строк дії договору становить 10 років, відлік строку оренди розпочинається з моменту державної реєстрації цього договору (п. 14.7 договору) (а.с. 9, 11). Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії спірного договору спливає 28.10.2026. Отже, строк дії договору оренди не закінчився, він є чинним, тому відсутні підстави для витребування землі. Такий висновок суду узгоджується із правовими позиціями ВСУ, викладеними у справі №6-162цс13 від 19.02.2014, у справі №6-55цс14 від 04.06.2014 та у справі №6-2777цс16 від 18.01.2017. Окрім того, як на підставу невідповідності договору вимогам закону позивач посилається на вказівку в ньому передачі земельної ділянки за актом прийому-передачі, що також відповідало положенням ст. 17 Закону України «Про оренду землі», чого відповідачем виконано не було. Разом із тим, пункт 6.2 договору містить вказівку щодо передачі земельної ділянки за актом прийому-передачі земельної ділянки протягом трьох календарних днів з моменту державної реєстрації договору. Зважаючи на те, що державна реєстрація договору була здійснена у 2016 році, положення ст. 17 Закону, на який посилається позивач втратили свою чинність, вказана обставина не передбачена Типовим договором оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220 (з подальшими змінами) та не є істотною умовою укладеного договору. Твердження позивача про порушення положень ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в ред.. чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з підстав відсутності в додатках до договору плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастрового плану земельної ділянки з врахування обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) суд не бере до уваги за таких підстав. Межі земельної ділянки [PERSON] в натурі (на місцевості) визначені в державному акті на право власності на земельну ділянку та в плані (схемі) земельної ділянки, копії яких містяться в матеріалах справи. Відомості про обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки містяться в розділі 8 договору. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Таким чином, враховуючи наведене вище, оскільки при укладенні договору оренди землі №117 від 29.08.2014 та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, які передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі», належних доказів зворотнього суду надано не було, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed