Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини третя особа: Служба у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народився син [PERSON], [INFO]. Після народження дитини вони разом проживали за місцем її реєстрації [ADDRESS]. В січні 2015 року відповідач залишив її з дитиною і повернувся до місця свого мешкання, а саме до м.Донецьку, де на даний час і проживає. З цього часу [PERSON] жодного разу не відвідав сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, участі в її утриманні не приймає, станом здоров'я та життям дитини зовсім не цікавиться, навіть не дзвонить по телефону. Фактичну опіку, піклування та утримання дитини здійснюється нею та її батьками. Таким чином, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Крім цього, відповідач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи до суду не з'явився, надіславши до адреси суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення просили максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, неповнолітній [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з інформації виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 25 квітня 2018 року за адресою: [ADDRESS] разом з позивачкою зареєстрований її син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 103 виданої 20 серпня 2018 року КДНЗ «Ясла-садок № 159 «Веселка» Маріупольської міської ради, вбачається, що в період з червня 2018 року по серпень 2018 року батько [PERSON], [PERSON] за дитиною в дитячий садок не приходив, участь в житті сина не приймав. Згідно довідки № 507 про отримання (неотримання) допомоги від 24.04.2018 року виданої Департаментом соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в ДСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради та їй відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» з 01.07.2016 року до 31.03.2018 року призначено допомогу, як малозабезпеченим сім'ям. З довідки про доходи від 23.04.2018 року за № 10421-41/1033, вбачається що [PERSON] працює у філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощатбанк», на посаді головного спеціаліста (бухгалтер). Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 23.06.2018 року № 13-31-107, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків у відношенні дитини. Тому, служба вважає недоцільним на теперішній час позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. Проте, зазначений висновок органу опіки, суд вважає не вмотивованим та таким, що спростовуються матеріалами справи. Зокрема, в матеріалах справи наявний акт складений КСН «Азовстальський» від 20.03.2018 року в якому зазначено, що [PERSON] проживав без реєстрації в квартирі [ADDRESS] з вересня 2015 року по грудень 2015 року. Згідно інформації від 22.08.2018 року наданої Головним центром обробки спеціальної інформації вбачається, що в період з 01.09.2015 року по 01.04.2018 року [PERSON], [INFO] перетинав державний кордон України через пункт пропуску Новотроїцьке (Бугас). Крім того, як вбачається з листа № 184 від 16.08.2018 року виданого КНП «ЦПМСД № 5 м.Маріуполя», [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю за адресою [ADDRESS], знаходиться піл наглядом у лікаря педіатра з народження, перебуває на диспансерному обліку з травня 2018 року з приводу дискінезії жовчовивідних шляхів функціональний запор. На прийом до лікаря педіатра дитина приходить з мамою [PERSON] Батько дитини, [PERSON] станом здоров'я дитини з моменту його народження у лікаря педіатра не цікавився. На прийом до лікаря батько не приходив. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте, згідно до матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам свого неповнолітнього сина [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Разом з тим, відповідач [PERSON], не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав. Жодного доказу на підтвердження виконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в матеріалах справи не має. Будь які відомості, які б свідчили про те, що відповідач піклується про фізичний та духовний розвиток сина, забезпечує необхідне харчування, спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, чи взагалі виявляє інтерес до її внутрішнього світу, в матеріалах справи відсутні. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина тривалий час не проживає з батьком і він не опікується її долею, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, неповнолітня дитина не отримує від нього тепла та батьківської турботи, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За положеннями ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від утримання своєго сина, яку утримує мати - позивачка [PERSON], тому суд вважає за можливе задовольнити позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1409,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved