Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах [PERSON] , [PERSON] , про визнання втратившими право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову, посилалась на те, що вона є власницею будинку [ADDRESS] . В даному будинку крім неї зареєстрована її донька [PERSON] , її чоловік [PERSON] та їх діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є відповідачами за даним позовом. У зазначеному будинку відповідачі зареєстровані, але фактично не проживають з серпня 2014р., виїхали з будинку, своїх речей у будинку не мають. У зв`язку з тим, що відповідачі без поважних причин тривалий час не проживають у спірному будинку, комунальні послуги не сплачують, позивачка не може оформити субсидію, і тому просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , втратившими право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 19.04.2019р. вказану справу прийнято до розгляду та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 22.05.2019р. позивачці відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Позивачка [PERSON] , надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які діють також в інтересах [PERSON] , [PERSON] , до суду надали нотаріально посвідчену заяву, якою позовні вимоги визнали, справу просили розглядати у їх відсутність, позов про визнання їх втратившими право користування житлом, задовольнити, оскільки вони дійсно з серпня 2014р. виїхали з місця своєї реєстрації у будинку [ADDRESS] і зараз мешкають постійно в РФ, де оформили необхідні документи на постійне мешкання. Представник третьої особи [PERSON] , який діє на підставі довіреності, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, рішення просив постановити на розсуд суду, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу жилого будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами від 09.04.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Волковицьким С.О., будинок [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (а.с. 3-4). Відповідно до інформації центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 14.05.2019р. № 054-13.07-03186 у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 24). Згідно акту від 09.04.2019 року, [PERSON] та [PERSON] з дітьми [PERSON] , [PERSON] , не мешкають у будинку [ADDRESS] , з серпня 2014р., про що свідчать [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до закордонних паспортів громадян України, виданих на ім`я [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] , дозволено тимчасове мешкання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і відповідачі зареєстровані до [INFO] . за місцем проживання: [ADDRESS] , з 15.08.2016р. Таким чином, діти відповідачем проживають разом з батьками з серпня 2014 року та зареєстровані за їх адресою проживання в РФ. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК\~України\~власник\~будинку, квартири має право використовувати помешкання \~для власного\~проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~від 11\~грудня 2003\~року "Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідачі позов визнали, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що право позивачки порушено і підлягає захисту, тому позовні вимоги [PERSON] вважає за можливе задовольнити, з урахування того, що відповідачі будучі зареєстрованими в будинку [ADDRESS] , не проживають в будинку понад один рік, не використовують даний будинок за його прямим призначенням, не сплачують комунальні платежі, тому вони втратили право користування зазначеним будинком. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судових витрат, оскільки є пенсіонеркою та перебуває у скрутному матеріальному становищі, суд стягує з повнолітніх відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень, а саме 384,20грн. з [PERSON] та 384,20грн. з [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved