Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права користування та вселення. При цьому позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 27.02.2013 року, укладеного між нею та [PERSON], вона є власником ? частини трикімнатної квартири [ADDRESS]. Власниками інших часток квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1999 року є відповідачі. 25.09.2009 року рішенням Деснянського районного суду м.Києва було встановлено порядок користування спірною квартирою та виділено у користування [PERSON] кімнату, розміром 12,2 кв.м., місця загального користування залишено у спільному користуванні. Тому позивач вважає, що після придбання у [PERSON] у власність ? частини квартири, вона повинна була вселитись до квартири і користуватись вищевказаною кімнатою. Однак, зареєструвавшись у квартирі, вона хотіла вселитись до неї, але відповідачі категорично відмовились впускати її до квартири та надати їй ключі від вхідних дверей. Крім того, позивач вказує на те, що в березні 2013 року, вважаючи вищевказаний договір купівлі-продажу частки квартири неправомірним, відповідачі звернулись до Деснянського районного суду м.Києва з позовом про визнання договору недійсним. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 15.08.2013 року в задоволенні позову було відмовлено. Відповідачі оскаржили дане рішення суду до Апеляційного суду м.Києва, який 29.10.2013 року скасував вказане рішення та ухвалив нове рішення, яким задовольнив позов та визнав договір купівлі-продажу частини квартири недійсним. Рішення Апеляційного суду м.Києва було оскаржено [PERSON] до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який ухвалою від 05.02.2014 року скасував рішення Апеляційного суду м.Києва від 29.10.2013 року та залишив в силі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 15.08.2013 року. Отримавши копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вона (позивач) зробила ще одну спробу вселитись до квартири, але двері їй ніхто не відкрив. Спілкуватись з нею по телефону на предмет вселення в квартиру відповідачі відмовляються. Посилаючись на те, що своїми діями відповідачі перешкоджають їй в здійсненні її права власності на ? частину квартири, не дають їй можливості вільно розпоряджатись та користуватись належною їй житловою площею та місцями загального користування, а також на те, що не маючи іншого житла вона вимушена наймати інше житло, витрачати на його оплату свою пенсію, обмежуючи свої можливості в придбані продуктів харчування, ліків та інших необхідних для життя предметів, позивач просить задовольнити її вимоги, зобов"язати відповідачів не чинити їй перешкоди в здійсненні права власності на ? частину жилої площі в квартирі [ADDRESS]; зобов"язати відповідачів не чинити їй перешкоди в користуванні жилою площею та місцями загального користування, а саме коридором, кухнею, санвузлом в квартирі [ADDRESS]; вселити її в кімнату, площею 12,2 кв.м., в квартирі [ADDRESS], а також стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати в сумі 643 грн. 60 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. В подальшому, в судове засідання 11.06.2014 року, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з»явилась. Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача за участю її представників [PERSON] та [PERSON], які підтримали позовні вимоги та просили про їх задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали. В подальшому, в судове засідання 11.06.2014 року, відповідачі [PERSON], [PERSON], які належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, не з»явились. Відповідач [PERSON] в судове засідання 11.06.2014 року, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з»явилась, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність. В матеріалах справи наявні також письмові заперечення відповідача [PERSON], які за змістом фактично є запереченнями на позовну заяву всіх відповідачів, в яких відповідачі позовні вимоги не визнають, вважають їх необґрунтованими і безпідставними та просять відмовити в їх задоволенні. Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, відповідно свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1999 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності в рівних частинах (а.с.8). Вказана квартира, жилою площею 42 кв.м., складається з трьох ізольованих кімнат, площею 17,4 кв.м., 12, 2 кв.м. та 12,4 кв.м. (а.с.9-10). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 25.09.2009 року було визначено порядок користування спірною квартирою, виділено у користування [PERSON] кімнату, площею 12, 2 кв.м., місця загального користування залишено у загальному користуванні співвласників квартири (а.с.14). 27.02.2013 року [PERSON] продав належну йому на праві власності ? частину квартири позивачу [PERSON] на підставі відповідного договору купівлі-продажу (а.с.6-7). Як вбачається з довідки Ф-3 ЖЕКу-307, позивач зареєстрована в [ADDRESS], де займає житлову площу із 1-єї кімнати, площею 12,2 кв.м. у трикімнатній квартирі. Як зазначено у даній довідці, квартира має два особових рахунки, сусідами позивача є [PERSON], яка з сім»єю з 3-х осіб займає кімнати, площею 12,41 кв.м. та 17, 4 кв.м. (а.с.11). Крім того, в провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], 3-я особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки квартири та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та встановлення порядку користування житлом. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.06.2013 року зустрічну позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 15.08.2013 року в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 29.10.2013 року було скасовано вказане рішення та ухвалено нове рішення, яким задоволено позов та визнано договір купівлі-продажу частини квартири недійсним. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2014 року скасовано рішення Апеляційного суду м.Києва від 29.10.2013 року та залишено в силі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 15.08.2013 року (а.с.50-63). Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що з моменту переходу права власності на спірну житлову площу від [PERSON] до неї відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні належною їй власністю, а тому просить зобов"язати відповідачів не чинити їй перешкоди в здійсненні права власності на ? частину жилої площі в квартирі [ADDRESS]; зобов"язати відповідачів не чинити їй перешкоди в користуванні жилою площею та місцями загального користування, а саме коридором, кухнею, санвузлом в квартирі [ADDRESS]; вселити її в кімнату, площею 12,2 кв.м., в квартирі [ADDRESS], а також стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати в сумі 643 грн. 60 коп. Зі змісту письмових заперечень відповідача [PERSON], які за своїм змістом є запереченнями всіх відповідачів, вбачається, що відповідачі заперечують проти позову [PERSON], оскільки вони не перешкоджають позивачу в користуванні квартирою. Крім того, відповідачі вказують на те, що позивач є власником ? частини квартири, а не конкретно власником кімнати, площею 12, 2 кв.м., а тому позивач не може вимагати вселення саме в цю кімнату. Як вказано в запереченнях, відповідачі не заперечують проти проживання позивача разом з ними у квартирі, однак вони проти того, щоб позивач вимагала конкретну кімнату. Вони вважають, що позивач може користуватися і іншими кімнатами, а як співвласники квартири вони можуть домовитись щодо порядку користування квартирою. Крім того, відповідачі зазначають, що на даний час ведеться перевірка щодо незаконності відкриття особового рахунку на кімнату, площею 12, 2 кв.м. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в той час як доводи відповідачів є необґрунтованими і безпідставними. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частини 1, 2, 7 ст.319 ЦК України визначає, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як передбачає ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Оскільки позивач набула право власності на ? частину спірної квартири, то вона має право безперешкодно користуватись та володіти належною їй власністю, в чому їй чиняться перешкоди з боку відповідачів. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 25.09.2009 року було визначено порядок користування спірною квартирою, виділено у користування попередньому власнику квартири [PERSON] кімнату, площею 12, 2 кв.м., місця загального користування залишено у загальному користуванні співвласників квартири. Згідно довідки Ф-3 ЖЕКу-307, після придбання частки квартири у [PERSON], позивач займає житлову площу із 1-єї кімнати, площею 12,2 кв.м. у трикімнатній квартирі. Квартира має два особових рахунки, сусідами позивача є [PERSON], яка з сім»єю з 3-х осіб займає кімнати, площею 12,41 кв.м. та 17, 4 кв.м. Наведене свідчить про існуючий та вже встановлений на підставі рішення суду порядок користування квартирою, згідно якого в користуванні відповідачів знаходяться кімнати, площею 12,4 кв.м. та 17,4 кв.м., а тому суд вважає можливим вселити позивача у кімнату, площею 12,2 кв.м. З урахуванням вищевикладеного, суд також не приймає до уваги посилання відповідачів на те, що на даний час ведеться перевірка щодо незаконності відкриття особового рахунку на кімнату, площею 12, 2 кв.м. На підставі наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то відповідно до положень ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат за надання правової допомоги в сумі 643 грн. 60 коп., тобто по 214 грн. 53 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved