Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, де просить розірвати договір оренди землі № б/н від 13 лютого 2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «УкрАгроКом» та стягнути витрати по сплаті судового збору. Позов мотивує тим, що він є власником земельної ділянки загальною площею 5,19га з кадастровим номером 3520355400:026004:0432, яка розташована на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. 13 лютого 2012 року між ним та ТОВ «УкрАгроКом» було укладено договір оренди землі. Розмір орендної плати є однією з істотних умов договору. ЇЇ розмір обраховувався станом на 13.02.2012 року. На сьогоднішній день, ціни і тарифи значно підвищилися, також виріс коефіцієнт індексації. Вважає, що він не отримує тієї орендної плати за земельну ділянку, яку б він міг отримувати при розрахунку орендної плати з урахуванням цін і тарифів та коефіцієнту індексації на теперішній час. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі», обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. А тому він бажає розірвати договір оренди, в зв'язку з чим надіслав орендарю повідомлення в якому висловив бажання розірвати договір оренди, але орендар відмовив йому в розірванні договору за згодою сторін. Також, відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України Відповідно до п.10 договору орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року. Орендарем неодноразово порушувались істотні умови договору, в частині оплати орендної плати визначеної в договорі. Пунктом 37 договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також і інших підстав визначених законом. Посилаючись на ст.., ст. 15, 21, 24, 32 Закону України «Про оренду землі» та ст., ст. 638, ч.2 651, ч.2 ст. 652 ЦК України, та ч.1, 2 ст 158 ЗК України просить його вимоги задовольнити. Позивач та представник позивача, відповідач на розгляд справи не явились, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність не явившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Представник відповідача позовні вимоги не визнає, пояснивши, що розмір орендної плати при укладенні договору оренди землі від 13.02.2012 року був встановлений - 4 262грн., що становить 4% від її нормативно - грошової оцінки, а в 2014 році орендна плата встановлена в розмірі 5%, але зміни в договір не були внесені, так як потрібно було б пройти процедуру реєстрації змін до договору, а всі ці витрати повинні йти на рахунок підприємства, тому згідно рішення комерційного директора ТОВ «УкрагроКом» орендодавцям нараховувалась орендна плата в розмірі 5% від нормативно грошової оцінки землі, про що зазначалось в платіжній відомості за земельний пай. Розуміє, що згідно чинного законодавства змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін, в 2012 та в 2013 роках коефіцієнт індексації становив - 1,0, а тому індексація орендної плати не проводилась. Дійсно за 2012 та 2013 рік були затримки з виплати [PERSON] орендної плати, її було виплачено десь в січні 2012 та січні 2013 року, але доказів в підтвердження цього немає. В грудні 2014 року їх товариством сума 3 434 грн. переказувались позивачу, але він відмовився їх отримати, після чого йому було направлено письмове повідомлення від 24.12.2014 року, в підтвердження чого до суду надано відповідні докази. З платіжної відомості за земельний пай від 23.01.2015 року вбачається, що [PERSON] було виплачено - 2 528 грн. та 906 грн., що в загальному складає 3 434 грн., та запевняє суд, що частину орендної плати за 2014 рік позивачем була отримана протягом 2014 року, але доказів також немає. Вважає доводи позивача безпідставними та просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін за спірним договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України "Про оренду землі", а також Земельним кодексом України та загальними нормами Цивільного кодексу України щодо підстав дострокового розірвання договору. Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, однобічна відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Судом встановлено наступне. [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,19 га з кадастровим номером 3520355400:026004:0432, яка розташована на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області; цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.7). Згідно з договором оренди землі укладеним 13 лютого 2012 року між [PERSON] та ТОВ «УкрАгроКом», орендодавцем надано, а орендарем прийнято у строкове, платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, площею 5,19, №432, кадастровий номер земельної ділянки 3520355400:026004:0432; нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 1995 рік (з урахуванням коефіцієнту 1,756) становить 33395 грн., обчислена з урахуванням коефіцієнтів індексації станом на 01.01.2012 р. - 106 543 грн.; строком на 10 років; орендар зобов'язався використовувати земельну ділянку виключно за її цільовим призначенням та відповідно до умов договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній та відробітковій формі, у розмірі, що становить 4 262 грн., в строк до 31 грудня кожного року (а.с.8 - 10). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В силу частини першої статті 210 ЦК України та частини першої статті 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і виходячи із змісту статей 210, 640 ЦК України та статті 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. Вищевказаний договір оренди землі був зареєстрований в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі про що, у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 травня 2012 року за № 352030001003115. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно з ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч., ч.1, 2, 3 ст.21 Закону України «Про оренду землі» - Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки і є обов'язковим з дня набрання Указом чинності. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що розмір орендної плати при укладенні договору оренди землі від 13.02.2012 року був встановлений - 4 262 грн., що становить 4% від її нормативно - грошової оцінки, а в 2014 році орендна плата встановлена в розмірі 5%, але зміни в договір не були внесені, так як потрібно було б пройти процедуру реєстрації змін до договору, а всі ці витрати повинні йти на рахунок підприємства, тому згідно рішення комерційного директора ТОВ «УкрАгроКом» орендодавцям нараховувалась орендна плата в розмірі 5% від нормативно грошової оцінки землі, про що зазначалось в платіжній відомості за земельний пай. Розуміє, що згідно чинного законодавства змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін. Суд погоджується з доводами представника відповідача, що в 2012 та в 2013 роках коефіцієнт індексації становив - 1,0. Але станом на 1 січня 2015 нормативну грошову оцінку земель за 2014 рік необхідно індексувати на коефіцієнт індексації, що дорівнює 1,249. Коефіцієнт розраховано виходячи з індексу споживчих цін за 2014 рік - 124,9% (відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України з врахуванням змін, внесених до пункту 289.2 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ). Таким чином за 2014 рік орендна плата, яка повинна була бути виплачена позивачу становить 5 323,23 грн. (розрахунок: 4 262 грн. х 124,9% ). Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору оренди, орендна плата становить - 4 262 грн. З платіжної відомості за земельний пай від 23.01.2015 року - [PERSON] було виплачено - 2 528 грн. та 906 грн., що в загальному складає 3 434 грн., що підтверджується його підписом. З копії квитанцій від 16.12.2014 по переказу цих сум [PERSON] вбачається, що в грудні 2014 року - 3 434 грн. переказувались позивачу, але як стверджує представник відповідача він відмовився їх отримати, після чого йому було направлено письмове повідомлення від 24.12.2014 року, в підтвердження чого до суду надано відповідні докази. При цьому, суд приймає до уваги те, що представником відповідача не надано доказів в підтвердження отримання [PERSON] орендної плати за 2014 рік в повному обсязі з врахуванням коефіцієнта індексації. В позові позивач зазначає, що орендарем неодноразово порушувались істотні умови договору, в частині оплати орендної плати визначеної в договорі в строки вказані в п.10 договору оренди землі. Судом встановлено, що обов'язок орендаря з своєчасного внесення орендної плати встановлений умовами пункту 10 договору оренди земельної ділянки, де також зазначено в п.13 Договору - у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення; а право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати зафіксовано пунктом 27 договору. Згідно довідки ТОВ «УкрАгроКом» від 27.11.2014 року з [PERSON] було проведено повний розрахунок за 2013 рік (а.с.13). Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив той факт, що дійсно [PERSON] орендна плата за 2012 та 2013 рік виплачувалась невчасно, так як вона була виплачена - десь в січні 2013 року та в січні 2014 року, оскільки ТОВ «УкрАгроКом» не було видано вчасно кредит в банку, при цьому пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення, як це передбачено в договорі йому також не виплачувалась. Суд приймає до уваги те, що згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, тобто оскільки представник відповідача визнав, що орендна плата визначена в договорі в строки вказані в п.10 договору оренди землі, а саме в термін до 31.12.2012р. та до 31.12.2013р. орендодавцю, тобто позивачу, не виплачувалась; а також те, що до суду не надано доказів в підтвердження того, що за 2014 рік орендна плата [PERSON] була виплачена в повному обсязі з врахуванням коефіцієнта індексації в сумі 5 323,23 грн., тобто знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем істотних умов договору, та має місце систематична несплата позивачеві орендної плати в строки вказані в п.10 договору оренди землі. Пунктом 37 договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також і інших підстав визначених законом. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом зазначених норм договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-146 цс12 від 12 грудня 2012 року у справах за позовом про визнання недійсним договору оренди, яка відповідно до положень статті 360 - 7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Позивач посилається на те, що згідно п.10 Договору оренди землі - орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року та зазначає, що орендарем неодноразово порушувались істотні умови договору, в частині сплати орендної плати визначеної в договорі. Суд вважає доведеним ту обставину, що відповідачем систематично порушувались істотні умови договору, щодо несплати орендної плати в строки встановлені в п.10 Договору та пені у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення, так як орендар протягом 20012-2014 років неналежним чином виконував істотні умови договору, оскільки систематично несвоєчасно виплачував орендну плату. Згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено, то понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved