Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що батьками неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] малолітньою [PERSON] опікуються та підтримують бабуся з дідусем. Самостійно займаються вихованням внучки, піклуються про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Дитина знаходиться на повному їхньому утриманні, для розвитку внучки вони докладають всіх зусиль та можливостей. До сьогодні батько у вихованні дитини участі не приймає. За цей весь час відповідач жодного разу не цікавився життям доньки, її успіхами, станом здоров'я також не цікавився, за які кошти вона живе та виховується. 03.11.2016 року комісією з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято рішення рекомендувати Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Зазначені вище факти відповідач розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до них. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі. Відповідач - [PERSON] та його представник - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечили, покликаючись на те, що дійсно після смерті дружини дочка [PERSON] проживає разом з бабусею та дідусем - [PERSON] та [PERSON]. Таке рішення було прийняте спільно, оскільки відповідач був вимушений поїхати за кордон, в зв'язку з пошуком роботи та не можливістю одному доглядати доньку. Вказує, що з самого моменту розлучення відповідача з донькою зі сторони [PERSON] створювались перешкоди у спілкуванні. Після повернення з-за кордону відносини відповідача з тещею різко погіршились, [PERSON] не бажала бачити [PERSON] та постійно чинила перешкоди зустрічам з дитиною. Спроби вирішити питання мирним шляхом переговорів були марними. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], оскільки на протязі останніх десяти років (після смерті матері дитини) вихованням за донькою він не займається; приходить до неї один - два рази на рік, як правило на день народження, не телефонує доньці, за десять років надав приблизно трьох тисяч гривень на утримання доньки. Свідок - [PERSON] дав суду показання, що він є свекром відповідача та дідусем неповнолітньої [PERSON]. Пояснив, що онучка на протязі останніх десяти років після смерті матері постійно проживає разом з ними. Батько дитини не приймає належної участі у вихованні доньки, бачиться та телефонує рідко, коштів на утримання не дає. Вважає, що відповідач не може здійснювати належний догляд за дитиною. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.03.2006 р. [PERSON] померла [INFO].. Відповідно до характеристики Середньої загальноосвітньої школи №49 I-III ступенів м. Львова учениця 8-А класу [PERSON] [INFO] за весь період навчання у школі опікується та підтримується бабусею та дідусем. Батько у вихованні дитини не приймає. Як вбачається із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав поряд з іншими обставинами, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а тому суд зобов'язаний при вирішенні спору у кожному конкретному випадку виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати в майбутньому. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Поряд з цим, суд вважає, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу то допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов'язкових умов. Саме з цих підстав посилання позивача на фактори, які можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини самі по собі не дають підстав для висновку щодо свідомого нехтування відповідачем своїх обов'язків. Ні орган опіки та піклування, який надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, ні третя особа, не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав. З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, наявність певних перешкод у спілкуванні з дитиною, відсутності постійних доходів, наявність у відповідача іншої сім'ї, неузгодженні добровільно визначити час побачень з дитиною, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який повинен відповідати інтересам дитини, приходить до висновку щодо відсутності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав в розумінні ст. 164 СК України на даний час і така вимога є передчасною. Згідно п. 18 Постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" слідує, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, то суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Суд вважає, що виходячи з такого засобу його недоцільно застосовувати, коли це не виключно необхідно. Відповідач [PERSON] додатково пояснив, що дуже любить свою дочку, бажає з нею спілкуватись, однак, з об'єктивних життєвих обставин дійсно певний час не надавав доньці достатньої уваги, допомоги, про що щиро шкодує. [PERSON] забороняла йому відвідувати дочку, що остання і не заперечила в суді; налаштовувала проти нього, відтак, у малолітньої дитини склалось нав'язана негативна думка про нього, яку він намагається змінити. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Суд не може погодитись з таким висновком, оскільки такий висновок прийнятий, на переконання суду, передчасно, без достатніх правових підстав, не в повній мірі мотивований та не містить однозначного обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню доньку і захисту її інтересів, що не суперечить вимогам ч. 6 ст. 19 СК України. Суд також враховує, що у відповідності до ч. 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Отже, виходячи з цих підстав, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази щодо винної поведінки відповідача, його свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, що довело би суду необхідність позбавити останнього батьківських прав відповідно до вимог ст. 164 СК України, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed