Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що з 20.06.2003 року до 09.08.2016 року вона працювала в Чигиринському районному будинку культури. Так, з 20.06.2003 року до 07.06.2009 року вона працювала на посаді прибиральниці, з 08.06.2009 року до 31.03.2016 року - на посаді сторожа-двірника, а з 01.04.2016 року по 09.08.2016 року - на посаді сторожа. Наказом № 9-к від 27.07.2016 року її звільнено з посади в звязку із скороченням штату працівників. За період роботи вона неодноразово зверталася до адміністрації будинку культури з вимогою проведення індексації заробітної плати, а в 2016 році зверталася до управління Держпраці в Черкаській області з проханням провести перевірку щодо дотримання відносно неї вимог законодавства про оплату праці. В ході проведеної перевірки інспекцією було виявлено порушення трудових прав щодо оплати праці в Чигиринському РБК, в тому числі і відносно неї. Незважаючи на виявлені перевіркою порушення, відповідач не зреагував на них належним чином і виплату індексації не провів. В лютому 2017 року вона вкотре зверталася до відповідача з вимогою провести передбачені законом виплати, на що їй відповіли відмовою, а тому змушена звернутися до суду за захистом своїх трудових прав. У звязку з цим вона просить стягнути з відділу культури і туризму Чигиринської РДА невиплачену індексацію заробітної за період з 01.01.2011 року по 31.08.2016 року в сумі 5788,47 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17535, 75 грн. В судовому засіданні позивачка збільшила свої позовні вимоги і прохала стягнути з відповідача на її користь індексацію заробітної плати в сумі 9393грн. 03 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20486,82 грн.75коп. Представник позивача [PERSON] підтримала збільшені позовні вимоги та прохала стягнути з відповідача на користь позивачки індексацію заробітної плати в сумі 9393грн. 03 коп., посилаючись на ряд нормативно-правових актів, зазначаючи, що гарантії щодо її оплати передбачені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», але з довідки про доходи позивачки вбачається, що дані суми їй не виплачені, і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20486,82 грн.75коп., мотивуючи тим, що відповідач не виконав положення ст.116 КЗпП України. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснивши суду, що відповідач не мав права на виплату індексації заробітної плати понад бюджетні кошти, оскільки це було б порушенням вимог ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу. Згідно до ст.5 Закону про індексацію грошових доходів населення, індексація заробітної плати здійснюється в межах фінансових ресурсів і бюджетних асигнувань. Відповідачем використано всі виділені кошти на оплату праці працівників в межах бюджетного асигнування, а тому кошти на виплату індексації заробітної плати позивачці у них відсутні.\~ Крім того, представником позивачки надано суду завищений розрахунок індексації заробітної плати, яка за їх підрахунками мала б складати 5102, 93 грн. Щодо виплати середнього заробітку, то він вважає, що якби не було виплачено всю заробітну плату, то можна було б ставити питання про виплату лише індексації.\~\~\~ Представник відповідача [PERSON] також позов не визнав та пояснив суду, що через недостатність коштів позивачці не проводилась виплата індексації заробітної плати, до того ж вони не могли здійснювати виплати вище бюджетних асигнувань. Вислухавши позивачку та представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з копії трудової книжки позивачки, що згідно до наказу № 9 «К» від 07.06.2009 року останню переведено на посаду сторожа-двірника Чигиринського районного будинку культури з 08.06.2009 року. У відповідності до наказу № 10 «А» від 01.04.2016 року її переведено з посади сторожа-двірника на посаду сторожа Чигиринського районного будинку культури (а.с.11). А згідно до копії з наказу № 9 «К» від 27.07.2016 року, позивачку звільнено з посади сторожа Чигиринського районного будинку культури у звязку зі скороченням штату працівників (а.с.12). Як передбачено ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про оплату праці" організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів. А статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету , здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Так, в силу вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Статтями 1 та 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексацією грошових доходів населення є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці. Згідно зі ст.5 даного Закону, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у звязку з індексацією за рахунок власних коштів, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Статтями 4 та 6 вказаного Закону передбачено підстави для проведення індексації грошових доходів та державні гарантії підвищення грошових доходів населення у звязку із зростанням цін, а також повноваження Кабінету Міністрів України на визначення Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що дає підстави для нарахування індексації заробітної плати, згідно з чинним Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу, статей 33, 34 Закону «Про оплату праці», такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Нормами ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначається джерело коштів на проведення індексації. Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу відповідачем не надано доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого він фінансується, гроші на індексацію заробітної плати відсутні. Таким чином суд вважає, що невиплата індексації заробітної плати є обмеженням прав позивачки, що є незаконним. Враховуючи, що індексація заробітної плати входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як з заробітної плати, в наданому позивачкою розрахунку індексації, що підлягає виплаті, зазначені суми відповідних відрахувань податків і обов'язкових платежів. З оглянутих судом довідок про доходи [PERSON] за 2009-2016 р.р. вбачається, що за період з 01.05.2014 року по день звільнення позивачки з посади 08.08.2016 року при нарахуванні останній заробітної плати дані про виплату їй відповідачем індексації заробітної плати відсутні (а.с.59-60). А судячи з листа Управління Держпраці у Черкаській області № К-241/14-1 від 08.06.2016 року, під час проведення перевірки відділу культури і туризму Чигиринської РДА з питань оплати праці працівників Чигиринського РБК виявлено ряд порушень, в тому числі і порушення вимог ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» щодо невиплати їм індексації заробітної плати за період 2015-2016 р.р. (а.с.14). Згідно до наданого представником позивача [PERSON] та перевіреного судом уточненого розрахунку, з детальним розрахунком по кожному місяцю, сума невиплаченої позивачці індексації заробітної плати за період з 01.05.2014 року по 08.08.2016 року становить 9393грн. 03 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача (а.с.28-31, 46-58). А наданий представником відповідача розрахунок сум індексації за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року не може бути взятий в основу доказів, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону, зокрема п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з врахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП. А відповідно до п. 20, п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. Також, як випливає з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі за № 6-259цс17 від 13.03.2017 року, яка в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. Як зазначалося вище, індексація заробітної плати входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як із заробітної плати, а тому суд вважає, що відповідачем під час звільнення позивачки було порушено вимоги ст. 116 КЗпП, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. А зважаючи на те, що індексація заробітної плати є складовою заробітної плати,що випливає і з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 року № 708/0/4-13, законодавством передбачений діючий порядок її нарахування та виплати, у зв`язку з чим заперечення відповідача щодо стягнення з нього середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є необґрунтованими. Згідно до наданого представником позивача [PERSON] та перевіреного судом уточненого розрахунку, виконаного з урахуванням норм робочого часу на 2016-2017 роки, з детальним погодиним розрахунком за період з 10.08.2016 року по 04.07.2017 року, сума невиплаченого позивачці середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 20486,82 грн.75коп., яка підлягає стягненню з відповідача (а.с.32-45). При цьому, суд вважає безпідставними доводи представників відповідача про те, що Чигиринський районний будинок культури отримував фінансування з бюджету і виплачував заробітну плату позивачці в межах фонду оплати праці, оскільки ця обставина не може бути підставою для порушення трудових прав позивачки та позбавлення її законного права на соціальний захист. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що даний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved