overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 5463 від 27 травня 2000 року та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що 27 травня 2000 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання за нею права власності на придбане нерухоме майно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, укладення договору купівлі-продажу підтверджує, претензій до позивачки не має. Вислухавши позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі". Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивач повністю розрахувалася з продавцем, про що свідчить п. 5 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 655 від 04 липня 1995 року та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що 04 липня 1995 року між нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання за нею права власності на придбане нерухоме майно. На час укладення договору купівлі-продажу в шлюбі не перебувала. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Представник відповідача виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши позивачку та її представника, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04 липня 1995 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі". Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивач повністю розрахувався з продавцем, про що свідчить п. 6 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним. Договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено не в період шлюбу. Згідно з ч.2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 6871 від 15 січня 2002 року та визнати за нею право власності на 11/50 частин житлового будинку по [ADDRESS], які складаються з приміщень літ. «А»: № 1 - коридор, № 2 - санвузол, № 3 - кухня, № 4 - житлова, № 5 - житлова, 1/4 частина літ. «Б», літ. «Г», мотивуючи тим, що 15 січня 2002 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 11/50 частин житлового будинку по [ADDRESS], який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання за нею права власності на придбане нерухоме майно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши позивачку та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж 11/50 частин житлового будинку по [ADDRESS], які складаються з приміщень літ. «А»: № 1 - коридор, № 2 - санвузол, № 3 - кухня, № 4 - житлова, № 5 - житлова, 1/4 частина літ. «Б», літ. «Г». Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі". Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивач повністю розрахувалася з продавцем, про що свідчить п. 5 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 7012 від 29 березня 2002 року та визнати за нею право власності на 18/25 частин житлового будинку по [ADDRESS], мотивуючи тим, що 29 березня 2002 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 18/25 частин житлового будинку по [ADDRESS], який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання за нею права власності на придбане нерухоме майно. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж 18/25 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі". Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивач повністю розрахувалася з продавцем, про що свідчить п. 5 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 01 червня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області. Від шлюбу дітей не мають. В обґрунтування позову зазначила, що останні шість місяців разом не проживають. Відповідач проживає у своїх батьків. Позивачка ніяких відносин з [PERSON] не підтримує. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Розірвання шлюбу через органи державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції неможливе, так як [PERSON] не з?являється для подання спільної заяви про розірвання шлюбу. Спільного майна за період шлюбу не набули. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила шлюб розірвати без надання строку на примирення. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, погодився з тим, що шлюб має бути розірваний без надання строку на примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично сімейних стосунків не підтримують і це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 01 червня 2002 року відділом РАЦС Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, прізвище змінила позивачка (дошлюбне прізвище "[PERSON]" ). Позивачка підтвердила у судовому засіданні про те, що бажає після розірвання шлюбу змінити прізвище "[PERSON]" на дошлюбне «[PERSON]». У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243,60грн., від оплати якого позивачка звільнена як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ої категорії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 07 листопада 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не піклувався щодо матеріального забезпечення сім'ї, близько півроку назад пішов з дому і проживає у своїх батьків в [ADDRESS], веде аморальний спосіб життя. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї. Позивачка вважає, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивачка просить залишити дитину проживати з нею і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила шлюб розірвати без надання строку на примирення, оскільки з грудня 2013 року спільно не проживають. Просила залишити дитину проживати з нею, прізвище залишити «[PERSON]». Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, погодився з тим, що шлюб має бути розірваний без надання строку на примирення. Згоден з тим, щоб дитина залишилася проживати з позивачкою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують і це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Дитину слід залишити проживати з позивачкою, з якою вона проживає після фактичного припинення між сторонами шлюбних стосунків, і з цим згоден відповідач. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 07 листопада 2012 року виконавчим комітетом Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області, прізвище змінила позивачка (дошлюбне прізвище "[PERSON]" ). Позивачка підтвердила у судовому засіданні про те, що бажає після розірваня шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 11 лютого 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Брусиліського районного управління юстиції у Житомирській області. Від шлюбу спільних дітей не мають. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач безпідставно влаштовує сварки та скандали, не може підтримувати нормальних стсоунків з дочкою позивачки, зловживає спиртним, ухиляється від виконання сімейних обов'язків. Приблизно два місяці назад пілся чергової сварки позивачка забрала свої речі і перейшла проживатим у будинок до своєї матері. Після цього спільного господарства не ведуть і проживають окремо. Позивачка вважає, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам її дитини. Позивачка просить після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила шлюб розірвати без надання строку на примирення. Просила не відшкодовувати з відповідача її витрати по оплаті судового збору. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, погодився з тим, що шлюб має бути розірваний без надання строку на примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують і це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 11 лютого 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусиліського районного управління юстиції у Житомирській області, прізвище змінила позивачка (дошлюбне прізвище "[PERSON]" ). Позивачка підтвердила у судовому засіданні про те, що бажає після розірваня шлюбу повернути дошлюбне прізвище "[PERSON]". За бажанням позивачки судові витрати по оплаті судового збору з відповідача не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 14.07.2012 року вони з відповідачем одружились, зареєструвавши шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] року народженння. Через різні погляди на життя та різні характери шлюб на момент звернення до суду фактично розпався. Вони з чоловіком більше семи місяців не проживають разом, мешкають кожен у своїх батьків. Дитина живе з нею. Подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Отже шлюб з відповідачем просить розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, пояснила, що з відповідачем мешкають окремо з 24 серпня 2015 року, можливостей для відновлення стосунків не вбачає. Шлюбне прізвище, яке отримала при реєстрації шлюбу "[PERSON]" вона у позасудовий порядок вже змінила на дошлюбне - "[PERSON]". Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, позивачка не бажає жити з ним разом, а він не бажає переконувати її та зберігати сім'ю. З позовною заявою та доводами позивачки повністю згоден. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що фактичних шлюбних відносин між сторонами немає, подружжя тривалий час проживає окремо, бажання відновлювати сімейні відносини обоє з подружжя не мають. Отже подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 15 жовтня 1988 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Сещинською сільською радою Дубровського району Брянської області, актовий запис за № 44. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що останні два роки сімейне життя поступово погіршувалося, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. З питання щодо виховання дитини [PERSON] спору немає, оскільки вона буде жити з позивачкою і відповідач на розірвання шлюбу згоден. Тому позивачка просить розірвати шлюбу між нею та відповідачем, дитину залишити на виховання і утримання з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити без надання строку на примирення. Просила дитину залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище "[PERSON]". Від відповідача [PERSON] подана до суду нотаріально засвідчена заява про можливість розгляду справи за його відсутності. В заяві відповідач зазначив, що на розірвання шлюбу погоджується, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти проживання малолітньої доньки [PERSON] з матір'ю [PERSON] Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони фактично спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують і це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Дитину слід залишити проживати з позивачкою, з якою вона проживає після фактичного припинення між сторонами шлюбних стосунків, і відповідач згоден з тим, що дитина після розірвання шлюбу залишається з позивачкою. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 15 жовтня 1988 року Сещинською сільською радою Дубровського району Брянської області, актовий запис за № 44, прізвище змінила позивачка, яка мала дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявила, що бажає залишити прізвище "[PERSON]". У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме, по оплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved