Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 72. Підставою для розірвання шлюбу позивачка вказала, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на життя, втратили почуття любові один до одного, в сім`ї постійно виникали конфлікти. Шлюбні відносини між ними припинилися, вони не проживають разом як чоловік та дружина, а також не підтримують шлюбних відносин. За таких обставин, позивачка вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Окрім того, позивачка зазначила, що від даного шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та прохали їх задовольнити, зазначивши, що сім`я сторін розпалася остаточно, вони не проживають разом протягом тривалого часу, а саме з квітня 2021 року, тому строк для примирення позивачці не потрібний, а також просять стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача. Щодо стягнення 2000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, представник позивачки обгрунтував дану суму, пов`язану саме з підготовкою матеріалів справи, написання позовної заяви, яка містить дві вимоги, приїздом до суду та прийняття ним усасті у судовому засіданні для представлення інтересів позивачки. У судовому засіданні відповідач пояснив суду, що він згідний на розірвання шлюбу, оскільки сім`я розпалася і кожен живе своїм життям, оскільки, дійсно, з квітня 2021 року, вони з позивачкою проживають окремо один від одного, тому строк для примирення йому теж не потрібний. Проти розірвання шлюбу не заперечує, а щодо стягнення аліментів, то він, працюючи, добровільно допомагає дітям, надає їм матеріальну допомогу, купує речі, одяг, а тому заперечує проти позовних позову у цій частині як і проти стягнення з нього судових витрат, пов`язаних з наданням позивачці правничої допомоги у сумі 2000 гривень, вважаючи дану суму необгрунтованою та завищеною. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, доходить до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.10.2011 року, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2011 року. А згідно з копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.08.2012 року та серії [NUMBER] від 20.04.2015 року, відповідно, від даного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. При цьому належних і допустимих доказів на спростування факту батьківства відповідачем суду не надано. Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, проживають окремо один від одного та не відновлюють сімейних відносин, не згідні на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов в цій частині заявлених вимог можливо задовольнити. Згідно зі ст.113 СК України суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто " [PERSON] ", за її проханням. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, то судом встановлено таке. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, зокрема з акту опитування сусідів від 26.10.2021 року, виданого ОСББ "Промінь", що діти сторін проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в судовому засіданні також не заперечував, що на даний час діти проживають разом з позивачкою. Зазначені обставини свідчать про те, що діти знаходяться на утриманні позивачки, а відповідач проживає окремо від них. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження свого тяжкого матеріального стану, стану здоров`я, наявності утриманців чи інших підстав неможливості сплачувати аліменти на утримання дітей, який, як встановлено судом і підтвердив відповідач, він є працездатною особою, працює та отримує заробітну плату, інших дітей, утриманців немає. А тому суд, оцінюючи докази в їх сукупності та враховуючи право дітей на достатнє матеріальне забезпечення, а також з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо їх дітей, їх віку та потреб, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в зазначеному позивачкою розмірі, тобто, в розмірі однієї третини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, що узгоджуватиметься з вимогами ст. 182 СК України, до повноліття найстаршої дитини, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім і співмірним з матеріальними потребами обох сторін. Також позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Позивачкою на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу було надано суду Договір № 1327 про надання правничої допомоги від 25.10.2021 року, додаткову угоду до вказаного договору, де сторони обумовили вартість наданих послуг, посвідчення адвоката, ордер про надання позивачці правничої (правової) допомоги серії СА № 1020289 від 06.12.2021 року та меморіальний ордер № @2PL018179 від 26.10.2021 року про оплату послуг в розмірі 2000 грн., які суд бере до уваги як належні докази, а тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Доказів неспівмірності даної суми з понесеними витратами відповідач не надав. З урахуванням цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений нею судовий збір у розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., які підтверджені позивачкою документально. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110,112, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved