Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Уточнені позовні вимоги мотивовано тим, що з відповідачем по справі позивачка зареєструвала шлюб 04.09.2007 року у виконавчому комітеті Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 19. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього року у них погіршилися сімейні відносини через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спроби примиритися результатів не дали і з вересня 2018 року вони проживають окремо. Позивач вважає, що шлюб є лише формальним, збереження шлюбу суперечить її інтересам у зв`язку з чим просить шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Позивачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило, відзив на позов не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 04.09.2007 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 19, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.2007 року. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, в результаті чого з вересня 2018 року між ними припинено шлюбно-сімейні відносини. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб сторін існує тільки формально. Позивач остаточно визначилася та настоює на розірванні шлюбу. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Тому позов, заявлений позивачкою обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між нею та відповідачем слід розірвати. Крім цього, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає залишити своє шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, а тому, суд прийшов до переконання, що необхідно залишити позивачці її шлюбне прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved