Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 05.06.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на життя. З грудня 2020 року вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач офіційно працює, отримує стабільний дохід, інших утриманців не має. Дитина перебуває на її повному утриманні та вихованні, відповідач не в повній мірі допомогає дитині. Відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття, з огляду на те, що має регулярний дохід, тому вважає за потрібне визначити аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дітей віком 6 років з січня 2019 року-1626 гривень, з липня -1699 гривень, з грудня 1779 гривень. Згідно офіційних даних економічного і соціального розвитку м.Житомир за січень-жовтень 2018 року середня місячна заробітна плата одного працівника 7180 гривень. Отже, 1/3 частки середньомісячної заробітної плати штатного працівника згідно офіційних статистичних даних економічного і соціального розвитку Житомирської області за 2017 рік складає 2392, 33 гривні. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Одночасно просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частки заробітку, але не менше ніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Витрати по сплаті судового збору стягнути на її користь з відповідача. 26.07.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 30.07.2021 року. У встановлений строк відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що проти розірвання шлюбу і стягнення аліментів не заперечує; однак, розмір аліментів просив визначити в розмірі 1/4 частки доходу. Судові витрати просив розділити порівну. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05.06.2015 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 892. Від подружнього життя сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає підтримувати з відповідачем подружніх стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Неповнолітня дитина сторін знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дочки не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Згідно ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається ян на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодекс, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Враховуючи, що у батьків виникають відносно дитини однакові обов`язки по її утриманню та матеріальному забезпеченню, суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, який визначається з урахуванням позиції сторін та відсутності у справі доказів щодо працевлаштування та розміру отриманого відповідачем доходу. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. За вимогу про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.3 Закону України "Про судовий збір". Відповідач документів на наявність у нього пільг по сплаті судового збору не подав, у зв' язку з чим сплата судового збору за вказану вимогу покладається на нього . При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 908 гривень. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у разі визнання відповідачем позову. Відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, тому на підставі вищевказаної норми Закону понесені судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу згідно квитанції №6822875 від 08.06.2021 року в сумі 908 гривень, в розмірі 50 відсотків підлягають поверненню на користь позивача з державного бюджету. Інша частина підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial