Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 23.09.2015 року позивач позовні вимоги уточнила, просить стягнути із відповідача на її користь неустойку (пеню)за прострочення сплати аліментів на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за період з січня 2013 року по 23.09.2015 року в сумі 124 945,26 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 10.05.2011р. зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 16.03.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, відповідач належним чином не виконує свого обов»язку та ухиляється від сплати аліментів. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2013 року, із відповідача стягнуто на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 5629,00 грн. за період з 01.03.2011 року по 01.12.2012 року. Заборгованість по аліментах підтверджується розрахунком наданим державним виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ , згідно із яким з грудня 2012 року по квітень 2015 року відповідач допустив неналежне виконання обов"язку по сплаті аліментів, що призвело до збільшення заборгованості і станом на 01.09.2015 року заборгованість становить 38716,80 грн. Відтак, відповідно до розрахунків неустойки за період з січня 2013 року по 23 вересня 2015 року відповідач зобов"язаний сплатити на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 124945,26 грн. Представник позивача в судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові, просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти уточненого позову заперечив. Погодився із первинними вимогами про стягнення неустойки в розмірі 5629,00 грн., що присуджені судом та зобов"язується сплатити їх найближчим часом. Подав до суду копії квитанцій про перекази коштів позивачці за липень 2012 року в розмірі 105 грн., вересень 2012 року в розмірі 520 грн., жовтень 2012 року - 208 грн., серпень 2015 року - 1523 грн., липень 2015 року - 1523 грн., вересень 2015 року - 1018,00 грн., жовтень 2012 року - 208 грн., серпень 2013 року - 513 грн., січень 2012 року - 511 грн., травень 2014 року - 614 грн., серпень 2013 року - 513 грн., вересень 2014 року - 1018 грн., жовтень 2014 року - 1018 грн., березень 2015 року - 1018 грн., травень 2015 року- 1220 грн., грудень 2014 року - 1018 грн., лютий 2015 року - 1018 грн. Крім того надав суду копію постанови про порушення кримінальної справи від 31.12.2010 року по факту незаконного заволодіння його транспортним засобом, що завдало йому значної матеріальної шкоди і це вплинуло на його матеріальне становище. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки має намір сплачувати аліменти, однак немає матеріальної можливості сплатити пеню, а крім того одружений і має іншу дитину на утриманні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 10.05.2011 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 16.03.2011 року і до повноліття дітей. Однак, відповідач належним чином не виконує свого обов»язку та ухиляється від своєчасної сплати аліментів. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2013 року, із відповідача стягнуто на користь позивачки неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 5629,00 грн. за період з 01.03.2011 року по 01.12.2012 року. З розрахунку заборгованості по аліментах наданого державним виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ вбчається, що з грудня 2012 року по серпень 2015 року відповідач допустив неналежне виконання обов"язку по сплаті аліментів, що призвело до збільшення заборгованості і станом на 01.09.2015 року заборгованість становить 38716,80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно представленого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати [PERSON] аліментів з січня 2013 року по 23 вересня 2015 року , здійсненого згідно вимог ст. 196 Сімейного кодексу України, така станом на 23 вересня 2015 року становить 124945,26 грн. Дані розрахунки є обґрунтованими, а відповідачем не представлено жодних допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. Суд відхиляє твердження відповідача щодо його одруження та утримання дитини від іншого шлюбу, оскільки будь-яких доказів цього відповідач не надав. Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оцінюючі зібрані по справі докази, суд враховує, що стан здоров'я у відповідача нормальний, такий є працездатною особою, обов'язок сплачувати аліменти виник у нього з моменту набуття рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти та їх розмір. Підтвердженням відсутності вини відповідача можуть бути лише такі обставини, за яких заборгованість утворилася з незалежних від платника аліментів причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Відповідач не надав суду доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин. Що стосується наданих ним квитанцій , то такі враховані при розрахунку пені. Суд не приймає до уваги подані відповідачем квитанції про сплату ним коштів, оскільки такі перекази здійснені несвоєчасно із значним запізненням та враховані при розрахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак судом не встановлено, а відповідачем не надано суду жодних доказів, які б давали суду підстави для застосування ч. 2 ст. 196 СК України у відношенні відповідача. Судом встановлено, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, однак допустив заборгованість по сплаті аліментів, що стверджується розрахунками заборгованості по аліментах, проведеними державним виконавцем. Враховуючи вищенаведене, у зв'язку з виникненням з вини відповідача [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів перед позивачем [PERSON], вимога позивача щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з січня 2013 року по 23 вересня 2015 року в розмірі 124945,26 грн. є підставною та підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved