Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14 228,15 грн. за кредитним договором № 401502417 від 21 серпня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного між ПАТ Альфа-Банк та відповідачем договору № 401502417 від 21 серпня 2013 року останній отримав кредит у розмірі 10 670,00 грн. 30.09.2014 між ПАТ Альфа-Банк та ТзОВ Дата [PERSON] було укладено договір факторингу, відповідно до якого до ТзОВ Дата [PERSON] перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. 10.10.2016 між ТзОВ Дата [PERSON] та ТзОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого ТзОВ Дата [PERSON] відступило ТзОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТзОВ Дата [PERSON]. Згідно з додатком № 1-1 до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 ТзОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14 228,15 грн., з яких: 10 670 грн. заборгованість за основною сумою; 1 858,15 грн. заборгованість за процентами та комісією; 1 700 грн. пеня, штраф, неустойка. У звязку із невиконанням відповідачем свого зобовязання щодо погашення кредитної заборгованості, змушені звернутися до суду із вказаним позовом, який просять задовольнити, а також просять здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 18.01.2018 задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оскільки згідно з правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним та відповідно до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а тому цією ж ухвалою відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зазначений відповідачу в ухвалі від 18.01.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі строк останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. Крім цього, у матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. А тому, враховуючи вищевказане, у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача, яка надіслала до суду клопотання від 26.01.2018, в якому вказала, що у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи /докази і письмові пояснення, викладені у заяві по суті справи/, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, 21 серпня 2013 року ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 401502417, згідно з яким він отримав кредит у розмірі 10 670,00 грн. В зазначеному договорі вказано, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 0,01% річних, а дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання (інформації) виписок за рахунком 22.08.2015. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України). У відповідності до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Судом встановлено, що 30.09.2014 між ПАТ Альфа-Банк та ТзОВ Дата [PERSON] було укладено договір факторингу, відповідно до якого до ТзОВ Дата [PERSON] перейшли права грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача згідно з кредитним договором № 401502417. 10.10.2016 між ТзОВ Дата [PERSON] та ТзОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого ТзОВ Дата [PERSON] відступило ТзОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів належне йому право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку № 1-1 до договору, серед яких кредитний договір № 401502417. Згідно з додатком № 1-1 до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 ТзОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 14 228,15 грн., з яких: 10 670 грн. заборгованість за основною сумою; 1 858,15 грн. заборгованість за процентами та комісією; 1 700 грн. пеня, штраф, неустойка. Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 Цивільного кодексу передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі. Судом встановлено, що позивачем умови укладеного договору виконано, проте відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконував ні на рахунки ТзОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, ні на рахунки попередніх кредиторів, а відтак має непогашену заборгованість за кредитним договором № 401502417 у розмірі 14 228,15 грн., яка складається з наступного: 10 670 грн. заборгованість за основною сумою; 1 858,15 грн. заборгованість за процентами та комісією; 1 700 грн. пеня, штраф, неустойка. Крім цього, позовні вимоги стверджуються письмовими доказами, які є в матеріалах справи, а саме: копією анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", розрахунком заборгованості за договором № б/н від 02.09.2014 . Згідно з ст.141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 1600 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 11,\~526, 530,\~625, 1054-1050, 1077, 1082 ЦК України та

Outcome: approved