Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого в ході розгляду справи уточнив та просив стягнути з Відповідача на його користь в примусовому порядку нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 16.09.2015 р. по 30.11.2015 р. в розмірі 23330,35 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на день подання заяви - 20.03.2017 р. в розмірі 158970,24 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час, місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як встановлено в ході судового розгляду справи сторони перебували в трудових правовідносинах. З 22.12.2015 р. Позивача звільнено з займаної посади на підстав п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, у день звільнення Відповідач не здійснив виплату Позивачу всіх належних йому сум. Також судовим розглядом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України № 856 від 03.12.2015 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Унікомбанк» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.12.2015 року № 216 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Унікомбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» з 04.12.2015 року. Відповідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Частиною 5 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно положень ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку задовольняються за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, в другу чергу. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Як вбачається з матеріалів справи 14.12.2015 р. Позивачем на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» Кононця В.В. подано заяву про його включення до реєстру кредиторів з вимогою про повернення заробітної плати в сумі 23330,35 грн. Згідно довідки за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» Кононця В.В., виданої Позивачу, його грошові вимоги щодо невиплаченої заробітної плати в розмірі 23330,35 грн. включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати заявника будуть задовольнятися відповідно до положень вказаного Закону. Оскільки ПАТ «Унікомбанк» перебуває в стадії ліквідації, дана обставина унеможливлює стягнення з нього будь-яких коштів у жодний інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, підстави для задоволення позову - відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed