Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивачзвернулась до суду з позовом до відповідачапро розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 18 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 267. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що сторони фактично розірвали собою шлюбні відносини, оскільки, через розбіжність у поглядах на життя припинили спільне проживання та, відповідно, не ведуть спільне господарство. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 18 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 18.07.2015 серія [NUMBER] , актовий запис № 267. Від спільного подружнього життя у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження виданого Святошинським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 30.11.2017 серія [NUMBER] , актовий запис № 3170. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем і відповідачем виявилось неможливим внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, суперечливості характерів, різних поглядів на сімейне життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між сторонами неможливе. Сім`ю зберегти сторони не бажають, строк на примирення не потрібен. Спору про поділ майна подружжя немає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ст. 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved