Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант Авто» в особі Центральної філії ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» звернулося з позовом до суду, просило стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 36360 грн., посилаючись на те, що позивач та ТОВ «Компрессорс Інтернешнл» уклали договір страхування оформлений полісом №19G-0361260, згідно якого позивач зобов'язався в разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором, об'єктом страхування по вказаному договору є майнові інтереси пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Фіат» реєстраційний номер [NUMBER], згідно договору страхування позивач зобов'язаний у випадку настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику - ТОВ «Компрессорс Інтернешнл», на підставі п.А-1 вказаного договору страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП, 18.02.2011 року відповідач керуючи автомобілем «МАЗ» реєстраційний знак [NUMBER] з напівпричепом «Тітан» на автодорозі Київ-Одеса 350 км +850 м допустив зіткнення із вищевказаним застрахованим автомобілем під керуванням [PERSON], який знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Компрессорс Інтернешнл», про що зазначено в довідці ДАІ, винним у спричиненні ДТП згідно постанови Білозерського районного суду від 18.03.2011 року визнаний [PERSON], в результаті ДТП автомобілю під керуванням [PERSON] заподіяно матеріальної шкоди, яка згідно оцінки (висновку) вартості майнової шкоди №44 від 07.03.2011 року складеної СПД ПП [PERSON] становила 75 322 грн. 76 коп., сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику на підставі страхового акта складає 36360 грн., яке виплачене страхувальнику в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №2446 від 12.05.2011 року, в результаті чого до страховика, який виплатив відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за спричинену шкоду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, надавши пояснення згідно заявлених позовних вимог. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що [PERSON] 18.02.2011 року керував автомобілем «МАЗ» реєстраційний знак [NUMBER] з напівпричепом «Тітан» за домовленістю із його власником [PERSON], який попросив його за відповідну плату перегнати автомобіль із м.Херсона з метою продажу, передавши йому документи на автомобіль, власник їхав разом з ним в автомобілі, про те, що автомобіль не застрахований [PERSON] йому не сказав, а відповідач думав, що поліс є, на 350 км. автодороги Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля та автомобіля «Фіат», державний номер [NUMBER],18.03.2011 року відповідача визнано винним та притягнуто по ст.124 КупАП до адміністративної відповідальності, позов не визнають, так як вважають, що у даному випадку заявлена позивачем до стягнення сума підлягає стягненню із власника автомобіля [PERSON], так як між ними був укладений на виконання робіт усний договір. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини : Згідно полісу №19G-0361260 добровільного страхування транспортного засобу від 26.08.2010 року вбачається, що ТОВ «Компрессорс Інтернешнл» уклав із ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», яке 20.04.2011 року змінило найменування на ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», договір страхування належного ТОВ «Компрессорс Інтернешнл» на праві власності автомобіля “Fiat Doblo” державний реєстраційний номер [NUMBER], строк дії договору до 25.08.2011 року. 18.02.2011 року з вини відповідача [PERSON] сталася ДТП внаслідок чого застрахований автомобіль був пошкоджений. 18.03.2011 року постановою Білозерського районного суду Херсонської області, яка набрала законної сили, [PERSON] визнаний винним у вчиненні 18.02.2011 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що призвело до пошкодження застрахованого автомобіля. В травні 2011 року страховик виплатив страхувальнику в рахунок відшкодування витрат страхове відшкодування в сумі 36360 грн, вказана сума зарахована страхувальнику 12.05.2011 року, що підтверджується платіжним дорученням №2446 від 12.05.2011 року. В доведення своїх вимог про розмір відшкодування витрат, пов»язаних із сплатою страхового відшкодування в сумі 36360 грн. позивачем надано та досліджено в судовому засіданні докази : постанова Білозерського районного суду Херсонської області від 18.03.2011 року, згідно якої з вини відповідача 18.02.2011 року в 20 год. 30 хв. автомобілю "Fiat Doblo", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який працює водієм в ТОВ «Компрессорс Інтернешнл», в результаті ДТП транспортному засобу заподіяні механічні ушкодження, що узгоджується та не протирічить дослідженим в судовому засіданні матеріалам адміністративної справи №3-462/11 відносно [PERSON] по ст.124 КУпАП, повідомленням про страховий випадок від 18.02.2011 року, відомостям №8774734 про обставини дорожньо-транспортної пригоди складеного станом на 04.05.2011 року, висновком №44 експертного дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту легкового автомобіля "Fiat Doblo", державний реєстраційний номер [NUMBER], страховому акту№119674 від 05.05.2011 року, платіжному дорученню №2446 від 12.05.2011 року. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова, що набрала законної сили у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А поскільки в судовому засіданні відповідачем не доведено, що між ним та власником транспортного засобу укладався цивільно-правовий договір або він керував транспортним засобом у зв'язку із виконанням трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з власником транспортного засобу, а встановлено, що 18.02.2011 року відповідач, маючи посвідчення водія відповідної категорії керував транспортним засобом, за наявності реєстраційного документу на транспортний засіб, який йому передав власник автомобіля, не маючи при цьому полісу обов'язкового страхування на вказаний автомобіль в порушення вимог п.2.1 ПДР України, який зобов'язує водія мати при собі вказаний поліс, допустивши при цьому порушення п.10.4 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за що він визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП, беручи до уваги, що позивачем проведено виплату страхового відшкодування в сумі 36360грн., а тому суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність наданих сторонами за правилами ст.10 ЦПК України доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, приходить до висновку, що позивач, як страховик виконав свої договірні зобов'язання, а тому за правилами ст. 993 ЦК України його вимоги щодо стягнення з відповідальної за завдані збитки особи фактично понесених позивачем витрат, які він виплатив страхувальнику, підлягають стягненню з відповідача, оскільки в судовому засіданні відповідачем не доведено передбаченими ст.57 ЦПК України доказами обставини відмінного від заявленого позивачем розміру понесених ним витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування в сумі 36360 грн. та відповідальності іншої особи за завдану шкоду. Статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при зверненні до суду 363 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved