Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 27.05.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 500,00 грн. Заявою відповідач підтверджує той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач в свою чергу зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів, внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, однак своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями не надав, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку, внаслідок чого станом на 18.10.2020 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 73136,53 грн. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 73136,53 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102, 00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2021 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`ять днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.12.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15 липня 2021 року до суду подано відзив на позов, у якому сторона відповідача позов не визнає. Вказавши, що відповідач не заперечує той факт, що звертався до Банку, проте не погоджується, що висловлював своє бажання відкрити кредитний рахунок, отримати кредитний ліміт по платіжній карті. Заперечує, що Банк ознайомлював його з Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифами обслуговування кредитних карт, які не підписував, тому вони не є складовими кредитними договору. Відповідач не надавав свою згоду на сплату відсотків за користування кредитними коштами, на сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, на збільшення розміру процентів, передбачених ст. 625 ЦК України. Письмові матеріали справи містять заяву представника відповідача - адвоката Курінського О.Г. про застосування позовної давності, відповідно до якої сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 23249,62 грн. та нарахованої пені у зв`язку із спливом позовної давності. 04.08.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Відповідно до якої зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія анкети-заяви; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача; виписка по рахунку, копія Додаткової угоди з додатками №1. Стосовно наданого розрахунку заборгованості, сторона позивача зауважила, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахування в певний період часу, тому Банком надано виписку по рахунку. Стороною відповідача не доведена відсутність заборгованості. Підстави для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває. Стороною позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої, представник позивача просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Договором №б/н від 27.05.2013 р., в розмірі 52060,64 гри. (38648,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 38648,24 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту 13412,40 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625), а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Юзипчук М.В. з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Договором №б/н від 27.05.2013 р., в розмірі 52060,64 гри. (38648,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 38648,24 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту 13412,40 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625), а також понесені судові витрати з викладених у позові підстав. Представник відповідача Курінський О.Г. в судовому засідання проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні вимог. Пояснив, що відповідач дійсно користувався коштами банку, оскільки останній надав йому таку можливість. Проте, вважає, що строк позовної давності сплив. Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.05.2013 року [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 27.05.2013 року, відповідно до якої він отримав у позивача кредит у розмірі 500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування рахунку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. Таким чином, судом вважається доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи,позивач АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому відповідач порушив свої зобов`язання за договором щодо погашення боргових зобов`язань. Дана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року по справі №428/2873/17 (провадження № 61-1056св17). Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачем взяті на себе зобов`язання за вказаним вище договором не виконані. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, у розмірі 52060,64 грн., яка складається з наступного: 38648,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13412,40 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Стороною відповідача не надано доказів на спростування розрахунку, що подано позивачем. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за Договором не погашає. Судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Що стосується доводів представника відповідача про пропущення позивачем строків позовної давності, то необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено також спеціальна позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові за наявності про це заяви відповідача, яка, в даному випадку, міститься в матеріалах справи. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі сплином останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (узагальнена практика Верховного суду України з цього приводу, що відображено у Постановах від 19.03.2014 року № 6-14цс14, 03.06.2015 року № 6-31цс1 та від 14.12.2016 року № 6-2462цс16). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надані кредитні картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] остання має термін дії до березня 2022 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в межах даного кредитного договору сплив строку дії картки не настав та вона діяла станом на момент звернення до суду із даним позовом. Аналізуючи виписку по картці [PERSON] , надану Позивачем, суд дійшов висновку про те, що такий заявлено в межах загальної позовної давності, у зв`язку із чим заява Відповідача про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин не підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кошти за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.05.2013 року у розмірі 52060,64 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved