Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17.09.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір НМ1ВА800000002 на суму 7064,42 доларів США на строк до 16 вересня 2013 року. Згідно укладеного договору погашення кредиту здійснюється щомісяця в період сплати з погашенням тіла кредиту, відсотків, комісії та інших витрат згідно цього договору. За умовами договору, у випадку порушення зобовязань відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач недотримався графіка погашення сплати по кредиту і станом на 13.07.2015 року має заборгованість 43811,85 доларів США, яка складається з 6912,05 дол. США - заборгованість за кредитом; 3327,58 дол. США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2458,62 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 29016,45 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Окрім цього 11.41дол. США штраф (фіксована частина); 2085,74 дол. США штраф (процентна складова). Поручителем за договором кредиту виступила [PERSON]. Відповдіно до ст.ст. 610, 554 ЦК України боржник і поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Банком направлено боржнику та поручителю вимога про погашення боргу, яка ними залишена без задоволення. Позивач, посилаючись на статті 525, 526, 530,1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь 43811,85 дол. США, що за курсом 21,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2011 року складає 959917,53 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Подав до суду заяву, в якій просить дану цивільну справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належно, відповідно до вимог ст. 74 ч. 5 ЦПК України, повідомлений про час та місце розгляду справи. Справа розглядалась без участі сторін з ухваленням заочного рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 197 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. [PERSON]М, через представника, надіслала до суду заперечення, в якому не погоджується з висунутими банком вимогами. Посилається на ст. 11 ч.3 п.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», наголошуючи на тому, що сплив строк позовної давності, а кредитодавцю забороняється вимагати повернення кредиту, строк давності якого минув. Повідомляє, що в грудні 2008 - січні 2009 року позивач знав про порушення своїх прав і з того часу сплило 5 років, окрім того їй письмову вимогу про виконання взятих зобовязань за договором поруки не направляли і після спливу встановленої в договорі дати погашення кредиту 16.09.2013 року. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.ст. 1049 та 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Як встановлено, 17.09.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір НМ1ВА800000002 на суму 7064 доларів США на строк до 16 вересня 2013 року. Згідно укладеного договору, погашення кредиту здійснюється щомісяця в період сплати з погашенням тіла кредиту, відсотків, комісії та інших витрат згідно цього договору. За умовами договору, у випадку порушення зобовязань відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не дотримався графіка погашення сплати по кредиту і станом на 13.07.2015 року має заборгованість 43811,85 доларів США, яка складається з 6912,05 дол. США - заборгованість за кредитом; 3327,58 дол. США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2458,62 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 29016,45 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Окрім цього 11.41дол. США штраф (фіксована частина); 2085,74 дол. США штраф (процентна складова). Поручителем за договором кредиту виступила [PERSON], яка нарівні з боржником згідно ст.ст. 610, 554 ЦК України несе солідарну відповідальність перед кредитором. Але солідарне стягнення до останньої застосувати не можна, оскільки сплив пятирічний строк позовної давності зазначений ст. 259 ЦК України та оговорений п. 13.11 Договору. Договір між сторонами укладено 17.09.2008 року (а.с.19), претензію предявлено до [PERSON] 15.07.2015 року. Про порушення умов кредитного договору банк дізнався в грудні 2008 року (а.с. 5), що випливає із графіка заборгованості. Тобто на момент звернення з позовом до суду 20.08.2015 року сплив строк позовної давності оговорений п.13.11 Договору, тому вимога до поручителя не підлягає задоволенню, а ще тому, що відповідно до ст. 559 ч. 4 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Як слідує із договору та позовної заяви кредит надавався на термін до 16.09.2013 року. Зазначена дата є терміном виконання основного зобовязання, а останнім строком предявлення вимоги до кредитора буде 16 березня 2014 року. Оскільки строки пропущені, то підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості не має. Судом встановлено, що у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість на загальну суму 43811,85 доларів США, яка складається з 6912,05 дол. США - заборгованість за кредитом; 3327,58 дол. США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2458,62 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 29016,45 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Окрім цього 11.41дол. США штраф (фіксована частина); 2085,74 дол. США штраф (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком проведеним банком 13.07.2015 року. Таким чином, позовні вимоги банку в частині стягнення з [PERSON] О. заборгованості за кредитним договором, укладеним 17 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти. У положенні \~Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року № 39/248, наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України в Рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013,\~межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Для споживачів банківських кредитних послуг, які з якихось причин порушили взяті на себе зобовязання, барєром від надмірних санкцій є\~стаття 551 Цивільного кодексу України\~та\~стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин, враховуючи, що заборгованість по кредиту складає 43811,85 доларів США, з яких борг по тілу кредиту 6912,05 дол. США, а розмір неустойки (штрафу, пені) становить 29016,45 дол. США, суд вважає за можливе застосувати положення\~п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~при визначенні розміру заборгованості повязаної з стягненням неустойки, оскільки визначений позивачем розмір останньої є необґрунтованим, встановивши неустойку 50% від 6912,05 дол.(непогашеної суми тіла кредиту) , що дорівнює 3456,03дол. США= (6912,05 дол. США : 2). Таким чином до стягнення з відповідача підлягатиме: 6912,05 дол США. заборгованості за кредитом, 3327,58 дол. США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2458,62 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 3456,03 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Окрім цього 11,41 дол. США штраф (фіксована частина); 2085,74 дол. США штраф (процентна складова). Всього 18\~251,42 дол. США., що за курсом 21,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2011 року складає 399\~888,67грн. Згідно з положеннями статті 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3654,00 гривні. На підставі наведеного,

Outcome: partial