Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ПрАТ страхова компанія "Уніка", у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основну суму заборгованості з урахуванням пені та інфляції в розмірі 78345,90 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 50000,00 грн. та судовий збір; зобов'язати відповідача пролангувати договір страхування від початку страхового випадку з 24.01.2014 року до моменту завершення ремонту автомобіля позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.01.2014 року в м. Харкові по Московському проспекту, №107 сталася дорожно-транспортна пригода автомобіля марки ДЕУ «Ланос», держ.номер [NUMBER], з автомобілем марки «RENAULT DUSTER», держ. номер [NUMBER], який належить позивачу. В результаті зіткнення, автомобіль «RENAULT DUSTER» отримав значні технічні пошкодження. Разом з працівниками СК «УНІКА» проведена експертна оцінка на СТО офіційного діллера «RENAULT» Соллі Плюс, сума збитку складає 74 598,14 грн. За рекомендацією СК «УНІКА» позивачу було запропоновано зробити товарознавчу експертизу додатково за участю «Автотрейд Схід», яка повинна була встановити оцінку вартості поновлення автомобіля. Зазначивши, що виплата страхового відшкодування буде проведена обов'язково та без затримки, так як СТО «Автотрейд Схід» і страхова компанія є партнерами і ремонтні роботи щодо автомобіля буде проводити СТО «Автотрейд Схід», а не СТО «Соллі Плюс», яка не є партнером СК «УНІКА». У зв'язку з цим позивач оформив відповідні документи для виплати страхового відшкодування і страховий випадок був зареєстрований під №00135360, сума збитку склала 58 754,72 грн. Позивач звернувся до СК «УНІКА» з заявою про виплату суми страхового відшкодування. Листом СК «УНІКА» від 23.03.2014 року, страхова компанія повідомила СТО «Автотрейд Схід», що на ремонт автомобіля СТО «Автотрейд Схід» були перераховані кошти у розмірі 58 754,72 грн. Після перерахування коштів закупку запасних частин та ремонт автомобіля позивача СТО «Автотрейд Схід» не проводив. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив про обставини викладені вище, на питання суду зазначив, що на сьогоднішній день не відремонтував свій автомобіль. Представник ПрАТ страхової компанії «УНІКА» в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та надав до суду заперечення щодо позовних вимог, у яких зазначив, що 21.08.2013 року між ПрАТ СК «УНІКА» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування, відповідно до якого на страхування було прийнято транспортний засіб «RENAULT DUSTER», держ номер [NUMBER], страхова сума становить 113 800 грн, франшиза - 1% від страхової суми, але не менше 100 євро. Вигодонабувачем за договором страхування було призначено ПАТ «Креді Агріколь Банк». 27.01.2014 року СК «УНІКА» отримало заяву від позивача щодо настання випадку, який має ознаки страхового, який стався 24.01.2014 року в Харкові за адресою: проспект Московський, 107 та внаслідок якого застрахований транспортний засіб отримав пошкодження. Також, у заяві позивачем було зазначено про перерахування суми страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «Автотрейд Схід». Відповідно до заяви позивача та розпорядження Вигодонабувача ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 14.02.2014 року кошти у розмірі 58 754,72 були перераховані 28.02.2014 року на рахунок СТО ТОВ «Автотрейд Схід». За таких обставин страхова компанія, не порушила умов договору страхування від 21.08.2013 року, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того представник відповідача вказав, що позивач є неналежним позивачем по справі. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та встановивши відповідно до цього існуючи між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 21.08.2013 року між ПрАТ СК «УНІКА» та позивачем [PERSON] укладено договір страхування №800003/4017/0000002. Відповідно до вказаного договору на страхування було прийнято транспортний засіб «RENAULT DUSTER», держ номер [NUMBER], вигодонабувачем за договором призначено ПАТ «Креді Агріколь Банк». Згідно до заяви [PERSON] від 27.01.2014 року за №00135360 про подію, що має ознаки страхового випадку, позивачем власноруч зазначено, що страхове відшкодування останній просить перевести на СТО «Соллі Плюс», однак, 14.02.2014 року позивач змінює станцію технічного обслуговування і просить кошти перевести на СТО «Автотрейд Схід», про що є підпис самого позивача. Як вбачається, зі звіту №135360 дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля «RENAULT DUSTER», держ номер [NUMBER], від 06.02.2014 року, матеріальний збиток завданий власникові «RENAULT DUSTER», держ номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 44 319,95 грн. Як передбачено ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось позивачем та представником відповідача, страхова компанія відповідно до умов страхового договору перерахувала кошти у сумі 58 754, 72 грн. відповідно до заяви [PERSON] від 27.01.2014 року на рахунок СТО «Автотрейд Схід», тобто страхова компанія дотрималась вимог договору та вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України. Відповідно до статті ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, страховик має обов'язок відшкодування оціненої шкоди в межах ліміту відповідальності. В судовому засідання було встановлено, що позивач самостійно та добровільно в заяві про подію, що має ознаки страхового випадку від 27.01.2014 року вніс зміни щодо перерахування коштів з СТО «Соллі Плюс» на СТО «Автотрейд Схід». Доказів щодо тиску та неправомірних дій працівників СК «УНІКА» під час складання заяви, в судовому засіданні позивачем надано не було. Таким чином, враховуючи положення частини 1 статті 11 Цивільного процесуального Кодексу України, щодо розгляду цивільних справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості з урахуванням пені та інфляції в розмірі 78345,90 грн. та зобов'язання відповідача пролангувати договір страхування від початку страхового випадку з 24.01.2014 року до моменту завершення ремонту автомобіля позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Стосовно вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної правової норми передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, й відшкодування моральної (немайнової шкоди). Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст. 23 ЦК України. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Як роз'яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано доказів щодо спрчинення йому з боку відповідача моральної шкоди або вчинення неправомірних дій, таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди. Суд також не приймає до уваги посилання представника відповідача, що позивач не є належним позивачем у справі, оскільки, відповідно до п. 4.2, 9,1, 9.2 страхового договору, страхувальник, тобто позивач, має право у разі настання страхового випадку одержати від страховика (відповідача) страхове відшкодування, виплата страхового відшкодування може бути виплачена страхувальнику, вигодонабувачу та безпосередньо стороннім підприємствам (організаціям), які надають ці послуги страхувальнику і необхідність яких викликана страховим вмпадком (за згодою страховика). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed