Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним та скасувати рішення Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. [PERSON] » від 11.01.2011 №32; визнати за ним право власності на земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,1477 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0345 по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,7970 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0343 по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0534 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0344 по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0419 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0346 по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,02397 га по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. [PERSON] » від 11.01.2011 №32, йому надано в оренду земельні ділянки для розміщення та обслуговування господарських дворів строком на п`ять років. На підставі вказаного рішення між ним та Петрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області укладено відповідні договори оренди земельної ділянки загальною площею 1,04 га. Після закінчення основного строку договору оренди, він звернувся до орендодавця з проханням поновити договір на тих же умовах і, отримавши відмову, звернувся до суду. Під час розгляду в 2017 році судової справи, він дізнався про те, що існують обґрунтовані обставини, які свідчать про наявність у нього права власності на раніше орендовані ним земельні ділянки й незаконність дій сільської ради. Так, на виконання вимог щодо передачі земель у колективну власність та на підставі постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» від 13.03.1992 комісією Верховної Ради України розроблено «Рекомендації по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій», які затверджені Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України 15.05.1992. Рішенням загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Шлях до комунізму» від 05.09.1992 вирішено створити на базі цього колгоспу колективне сільськогосподарське підприємство «Світанок» з колективною формою власності на землю. Вказане рішення затверджене рішенням Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 20.11.1992 №56. На підставі вказаних рішень зроблено проект «Роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок». За вказаним проектом, у колективну власність передавались землі загальною площею 2528,5 га, в тому числі в межах населених пунктів 7,4 га господарських дворів. За експлікацією земель, вказані землі знаходяться в межах села Петрове Знам`янського району Кіровоградської області та на них розміщені об`єкти нерухомого майна. Після затвердження проекту було видано Державний акт серії КР3 №000007 на право колективної власності на землю КСП «Світанок» Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 24.11.1995 за №50. Відповідно до ст.9 та ч.6 ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» в редакції на 2001 рік), Указу Президента України «Про заходи забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29.01.2001 №62/2001, наказу Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 №62, зважаючи на реорганізацію КСП «Світанок», до новоствореного підприємства СТОВ «Світанок», перейшли всі майнові права й обов`язки колишнього підприємства, в тому числі й право колективної власності на землю. На підставі вказаних вище норм та ст.31 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції на 2001 рік) і ч.3 ст.24 ЗУ «Про власність», у зв`язку з ліквідацією СТОВ «Світанок» (ліквідація відбулася 22.04.2013), в 2001 році загальними зборами було затверджено списки осіб, які мали право на частку майнового фонду та перелік майна, виділеного в рахунок майнових паїв пайщиків. На зазначене нерухоме майно громадянам видано свідоцтва на право власності (майнові сертифікати). За нормою ст.30 ЗК України (в редакції 2001 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено в договорі відчуження будівлі та споруди. В разі зміни цільового призначення, надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на житловий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям, разом з цими об`єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Отже, виходячи з наведених вище обставин, до громадян (бувших членів КСП) власників нерухомого майна господарських дворів перейшло право власності на землю під зазначеним нерухомим майном. Упродовж 2007-2008 років позивачем викуплено значну частину майнових сертифікатів. Відповідно до виданих свідоцтв про право власності на майновий пай серії КД №083021 від 26.02.2008, №083020 від 26.02.2008, №083019 від 21.09.2007 він є власником нерухомого майна з майнових паїв КСП «Світанок», а саме: приміщення вагової, зерноскладу №1,зерноскладу №2 та навісу току. Рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 19.03.2007 №21 приміщенню вагової присвоєно адресу: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 23.05.2008 №31 зерноскладу №1, зерноскладу №2 та навісу току присвоєно адресу: [ADDRESS] . Також, на підставі укладеного договору купівлі-продажу між ним та СТОВ «Світанок», до нього перейшло право власності на будівлю авто гаражів за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу від 05.12.2012 та рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.09.2013. За затвердженою технічною документацією сформовано земельні ділянки під зазначеними господарськими будівлями в розмірі, необхідному для їх обслуговування, а саме: земельну ділянку площею 0,1477 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0345 по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,7970 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0343 по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0534 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0344 по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0419 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0346 по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,02397 га по [ADDRESS] . За приписами норм ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, він є власником нерухомого майна господарського двору із земельною ділянкою загальною площею 1,2797 га, на якій розташовані будівлі і споруди. За нормами ст.30 ЗК України (в редакції 1992 року), ЗУ «Про власність», ст.120 ЗК України (в редакції станом на 2008 рік), ст.377 ЦК України та ч.3 ст.11 ЦК України, разом із правом власності на будівлі й споруди він набув право власності на земельні ділянки під цими будівлями загальною площею 1,2797 га. Однак, на сьогодні він не може зареєструвати за собою право власності на землю в зв`язку з тим, що відповідач не визнає цього права й вважає себе власником земельних ділянок. Зазначені обставини, стали підставою для звернення ним з даним позовом до суду. Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Вказав, що право власності на спірні земельні ділянки позивачем не було набуто та не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Позовні вимоги взагалі не обґрунтовані чим саме порушені цивільні права або інтереси позивача оскаржуваним рішенням, враховуючи і той факт, [PERSON] сам звернувся до сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки в оренду. Вказав, що позивач навіть не звертався до відповідача або уповноважених органів, щоб у встановленому законом порядку отримати право власності на землю, та не надано доказів невизнання чи оспорення права позивача. Також у відзиві зазначено, що позивач втратив право на заявлення даного позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Позивач надав клопотання про доповнення позову, відповідно до якого просить врахувати те, що він звернувся до Знам`янської міської ради Кіровоградської області із заявою про надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, на яких розташовані господарські будівлі та споруди, що належать позивачеві на підставі права власності. Дана заява не розглянута на черговій сесії міської ради, питання про прийняття рішення за його заявою залишилося відкритим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та матеріали справи 2/389/859/18 суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. На виконання вимог щодо передачі земель у колективну власність та на підставі постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» від 03.03.1992, комісією Верховної Ради України розроблено «Рекомендації по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій», які затверджені Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України 15.05.1992. Виписка з протоколу №3 свідчить про те, що рішенням загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Шлях до комунізму» від 05.09.1992 вирішено створити на базі цього колгоспу колективне сільськогосподарське підприємство «Світанок» з колективною формою власності на землю. Рішенням Петрівської сільської ради від 20.11.1992 №56 схвалено рішення загальних зборів членів сільськогосподарського підприємства «Світанок» про роздержавлення землі та вирішено просити районну Раду народних депутатів замовити проект приватизації землі сільськогосподарського підприємства «Світанок». На підставі вказаних рішень у 1993 році виготовлено «Проект роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області» (далі Проект). За вказаним Проектом, загальна площа земель, що підлягає роздержавленню та приватизації, з якої буде обчислюватись середня земельна частка, складає 2701,0 гектарів. Сюди належать: сільськогосподарські угіддя колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», що не віднесені до земель державної власності; с/г угіддя особистих підсобних господарств громадян, що мають право на середню земельну частку. Площа земель, що передаються у колективну власність, обчислена як різниця між загальною площею земель, яка знаходиться у користуванні колективного сільськогосподарського підприємства і площею земель, що за проектом віднесені до земель державної власності. Всього у колективну власність передається 2528,5 га сільськогосподарських угідь та 130,5 га земель загального користування (лісосмуг, польових шляхів, тощо). Із загальної площі сільськогосподарських угідь: ріллі 2473,0 га, багаторічних насаджень 13,9 га, пасовищ 41,6 га. В межах населених пунктів 7,4 га господарських дворів. Технічна документація по виготовленню державного акту на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області складена 30.11.1995. Державний акт на право колективної власності на землю серії КР-з №000007 видано головою Петрівської сільської ради 11.12.1995 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №7. Даний державний акт видано колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» Петрівської сільської ради на підставі рішення Петрівської сільської ради від 24.11.1995 за №50 та передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 2665,7 гектарів землі в межах згідно з планом. Рішенням загальних зборів СТОВ «Світанок» від 01.03.2001 №5 затверджено перелік майна, виділеного в рахунок майнових паїв пайщиків СТОВ «Світанок», та список пайщиків СТОВ «Світанок», які мали право на частку майнового фонду. Зі змісту даного списку вбачається, що за порядковим №38 записаний [PERSON] , сума майнового паю якого становить 2212 грн.; за порядковим №59 записана [PERSON] , сума майнового паю 2154 грн.; за порядковим №82 записана [PERSON] , сума майнового паю 1248 грн.; за порядковим №111 записаний [PERSON] , сума майнового паю 1304 грн.; за порядковим №133 записаний [PERSON] , сума майнового паю 226 грн. До переліку майна, виділеного в рахунок майнових паїв пайщиків СТОВ «Світанок», внесено: 1. Зерносховище вартістю 12000 грн.; 2. Зерносклад вартістю 5000 грн.; 3. Вісову вартістю12100 грн.; 4. Зерносклад вартістю 48000 грн.; 5. Склад концкормів вартістю 50000 грн.; 6. Навіс на току вартістю 12000 грн.; 7.Сіносховище вартістю 3100 грн.; 8. АВМ_І,5 вартістю 11000 грн.; 9. Склад ГСМ вартістю 1000 грн. 10. Сарай-архів вартістю 2000 грн. Договори купівлі-продажу майнового паю № [NUMBER] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , що укладені в 2004 році, свідчать про те, що [PERSON] придбав у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] їх майнові паї. Рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради від 19.03.2007 №21 присвоєно окрему адресу приміщенню вагової колишнього КСП «Світанок»: [ADDRESS] . Петрівською сільською радою [PERSON] 21.09.2007 видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії КД №083019. Даний майновий сертифікат свідчить про те, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП, а саме на приміщення вагової СТОВ «Світанок», вартість частки якого визначена в розмірі 12132 грн. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.10.2007 у справі №2-1572/07) визнано за [PERSON] право власності на будівлю вагової, розташованої в [ADDRESS] . Крім того, 26.02.2008 [PERSON] видано ще два майнових сертифікати серії КД №083021 та №083020. Так, майновий сертифікат серії КД №083021 свідчить про те, що [PERSON] має право на зерносховище, зерносклад, навіс на току та зерносклад; вартість даної частки визначена в розмірі 77021 грн. Майновий сертифікат серії КД №083020 свідчить про те, що [PERSON] має право на склад концкормів, вартість частки якого визначена в розмірі 50054 грн. Рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради від 23.05.2008 №31 визнано право власності на будівлі зерносховища вартістю 12000 грн., зерноскладу №1 вартістю 5000 грн., зерноскладу №2 вартістю 48000 грн., навісу на току вартістю12000 грн. колишнього СТОВ «Світанок» загальною вартістю 77021 грн. за [PERSON] ; присвоєно цим приміщенням адресу: [ADDRESS] . На підставі даного рішення щодо вказаного майна, розташованого по [ADDRESS] , 25.06.2008 [PERSON] видано свідоцтво про право власності. Рішенням третьої сесії VI скликання Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 11.01.2011 №32 [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,04 га в т.ч. під будівлями та спорудами 1,04 га, з них: ділянка № [NUMBER] 0,1477 га; ділянка № [NUMBER] 0,0534 га; ділянка № [NUMBER] 0,7970 га; ділянка № [NUMBER] 0,0419 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (господарські двори), що перебувають у запасі Петрівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Водночас, даним рішенням вказані земельні ділянки надано [PERSON] в оренду строком на п`ять років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, за даним рішенням, [PERSON] необхідно було виготовити технічну документацію із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки та затвердити її відповідно до вимог чинного законодавства. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, які передані в оренду строком на 5 років громадянину [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення (запасу) в межах [ADDRESS] , [ADDRESS] та 8/3 на території Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (в межах населеного пункту) виготовлена за замовленням [PERSON] та зареєстрована державним підприємством «Кіровоградський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» 18.03.2011 за №2529. З матеріалів технічної документації встановлено, що земельні ділянки, які передані в оренду [PERSON] на 5 років, розміщені за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] ). При цьому земельній ділянці №1 площею 0,1477 га присвоєно кадастровий номер 3522285400:51:000:0345; земельній ділянці № [NUMBER] площею 0,0534 га присвоєно кадастровий номер 3522285400:51:000:0344; земельній ділянці № [NUMBER] площею 0,7970 га присвоєно кадастровий номер 3522285400:51:000:0343; земельній ділянці № [NUMBER] площею 0,0419 га присвоєно кадастровий номер 3522285400:51:000:0346. Загальна площа земель становить 1,04 га. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.09.2013 в провадженні №2/389/728/13 (ЄУН 389/2787/13-ц) визнано договір купівлі-продажу будівель гаражів розміром 28,4х8,44 м, що розташовані в [ADDRESS] , укладений 05 грудня 2012 року між СТОВ «Світанок» в особі арбітражного керуючого Стіфутіна Ігоря Валерійовича та [PERSON] , дійсним; визнано за [PERSON] право власності на будівлі гаражів розміром 28,4х8,44 м., що розташовані в [ADDRESS] . Загальновідомий факт, що розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 19.05.2016 №216-р «Про виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та заборону пропаганди їхньої символіки» в селі Петрове Знам`янського району Кіровоградської області вулицю Колгоспну перейменовано на вулицю Молодіжну. Технічний паспорт на виробничий будинок будівлі авто гаражів по [ADDRESS] , який виготовлено станом на 04.05.2017, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.05.2017 свідчать про те, що власником цього майна є [PERSON] . Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 06.08.2018 щодо земельної ділянки площею 0,797 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0343, яка розташована по [ADDRESS] , цільове її призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У відомостях про суб`єктів права власності на земельну ділянку (інформація про власника (землекористувача) є довідковою, актуальна інформація міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) зазначено Петрівську сільську раду Знам`янського району Кіровоградської області. У відомостях про суб`єкта речового права на земельну ділянку вказано право оренди землі, яке зареєстроване за [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки на запит суду Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомила, що земельні ділянки з кадастровими номерами 3522285400:51:000:0345; 3522285400:51:000:0344; 3522285400:51:000:0343; 3522285400:51:000:0346 відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру перебувають у комунальній власності Знам`янської міської ради Кіровоградської області (територія колишньої Петрівської сільської ради) в межах населеного пункту [ADDRESS] , землі сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, підстава перебування цих земель в комунальній власності не вказана, яким чином землі, які перебували в колективній власності СТОВ «Світанок» перейшли в комунальну власність не встановлено. Рішень Петрівської сільської ради про вилучення земельних ділянок з колективної власності суду не надано. Знам`янськю міською радою Кіровоградської області надано на запит суду лише рішення Петрівської сільської ради від 2.02.2001 № 161 про вилучення земельної ділянки площею 0,27 га із господарського двору СТОВ «Світанок» у зв`язку з продажем приміщення майстерні ТОВ «Аграрник»; від 02.02.2001 № 163 про переведення земельної ділянки площею 0,27 га із господарського двору СТОВ «Світанок» із категорії «земель під господарськими будівлями і дворами» в категорію земель «що використовуються для несільськогосподарської підприємницької діяльності» зв`язку з купівлею приміщення майстерні ТОВ «Аграрник» у СТОВ «Світанок»; від 02.02.2001 № 161 про надання в оренду ТОВ «Аграрник» вказаної земельної ділянки площею 0,27 га. Підстава розпорядження Петрівською сільською радою вказаною земельною ділянкою, яка знаходилася у колективний власності, також суду не відома. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Згідно частини 1\~статті 13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Відповідно до\~статті 14 Конституції України\~земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з частинами 1, 2, 3\~статті 78 ЗК України\~право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно пункту 7\~Перехідних положень ЗК України\~в редакції від 25 жовтня 2001 року, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі, на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Пунктом 2\~Постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 року №449 «Про затвердження форм Державного акту на право власності на земельну ділянку та Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою»\~раніше видані Державні акти на право власності на землю та Державні акти на право постійного користування земельною ділянкою залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про визнання права власності на земельні ділянки, які входять до складу земель, переданих згідно з Державним актом на право колективної власності на землю, серія від 11.12.1995 у колективну власність КСП «Світанок» Петрівської сільської ради, правонаступником якого було СТОВ «Світанок». Відповідно до статті 3 ЗК УРСР 1990 року, у редакції, чинній на час видачі Державного акта на право колективної власності на землю, власність на землю мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності визнавалися рівноправними. Власник землі міг вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею. Суб`єктами права колективної власності на землю визначалися колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі, створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств ( частина 2 статті 5 ЗК УРСР 1990 року). Відповідно до статей\~\~22,\~\~23 ЗК\~\~УРСР в редакції 1990 року право власності\~\~на\~\~землю\~\~або\~\~право\~\~користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності\~\~або\~\~право\~\~постійного\~\~користування\~\~землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. Відповідно до частини 2 статті 60 ЗК УРСР в редакції 1990 року землі, передані колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам у колективну власність, поділялися на землі загального несільськогосподарського використання і землі сільськогосподарського використання. За змістом пункту 1\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~паюванню підлягають лише сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно пункту б частини 2\~статті 22 ЗК України\~землі під господарськими будівлями і дворами належать до несільськогосподарських угідь земель сільськогосподарського призначення. Виходячи зі змісту положень\~Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~та\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", земельні ділянки колективної власності під господарськими будівлями та спорудами паюванню не підлягали і залишалися у колективній власності. Згідно\~статті 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Частиною 1\~статті 7 цього Закону\~передбачено, що об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Відповідно до частин 2, 3\~статті 8 цього Закону\~право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених. Відповідно до частини 1\~статті 10 цього Закону\~земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі, на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі, на умовах оренди, оформляється договором. На виконання вимог законодавства про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям КСП «Світанок» реформовано та на його базі створено як правонаступник Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок». За змістом цієї норми реорганізація передбачає створення на базі КСП однієї або декількох юридичних осіб-правонаступників в один із таких способів: злиття, приєднання, поділу, виділення або перетворення. До новостворених юридичних осіб-правонаступників КСП повністю або в межах обсягів правонаступництва переходять майнові права та обов`язки реорганізованого підприємства. Згідно пунктів 3, 6, 11 Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого\~наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 63, чинного на час реорганізації КСП «Світанок», метою реорганізації КСП є забезпечення реалізації прав членів КСП щодо створення на основі добровільного волевиявлення власників майнових часток (паїв) підприємств - правонаступників реорганізованих КСП. При реорганізації КСП в один із наведених способів (злиття, поділ, приєднання, перетворення) КСП втрачає статус юридичної особи і вважається таким, що припинило свою діяльність з моменту виключення його з державного реєстру. Згідно зі статтею 30\~ЗК\~\~України при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). У разі недосягнення згоди це питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до пункту 14 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України 14.03.2001 № 62, чинного на час реорганізації КСП «Світанок», майно, що не підлягає паюванню, зокрема, яке неможливо виділити у натурі в рахунок майнових паїв та поділити його без ушкодження, а саме: дороги, капітальні вкладення на поліпшення земель (меліоративні, осушувальні, іригаційні та інші мережі), гідротехнічні споруди, ставки, багаторічні насадження, лісосмуги, а також об`єкти, які знаходяться в загальному користуванні, передаються на баланс підприємствам-правонаступникам. Якщо декілька підприємств-правонаступників користуються таким майном, то конкретні об`єкти або їх частини із складу такого майна можуть бути передані на баланс кожному із них за пропозицією комісії. Що стосується розпорядженням земельними ділянками Петрівською сільською радою то у відповідності до ЗК України ( в ред.1990 року) \~ \~ \~ \~ст. 4. У державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають: Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. Отже розпорядниками землі колективної власності являються члени КСП "Світанок" , відповідно до Державного Акту на право колективної власності. Сільська рада може розпоряджатися вказаними землями лише виконавши вимоги ст.31 ЗК України (в ред. 1990 року) якою передбачено умови вилучення земельних ділянок, а також , відповідно до ч.5 ст. 27 ЗК України в редакції 2002 року - тільки за рішенням відповідної Ради народних депутатів може відбутися вилучення земельних ділянок за певних умов із приватної власності. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16\~квітня 2004\~року №7 при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов`язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої\~статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. № 899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої\~статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. № 973-ІV «Про фермерське господарство»\~питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов`язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. Ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування (індивідуально-правові акти, на підставі яких у фізичних осіб та юридичних осіб приватного права виникають, змінюються або припиняються конкретні права та обов`язки) є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. Рішення Петрівської сільської ради Знам`янського району № 32 від 11 січня 2011 року, яке оскаржує позивач, має разовий характер. На підставі вказаного рішення затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,04 га в оренду [PERSON] строком на п`ять років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, строк дії якого закінчився. Таким чином, оскаржуване рішення виконане, тому воно вичерпало свою дію фактом його виконання та на даний час не може бути скасоване судом, тому в даній частині позову суд вважає відмовити. Правовими підставами для задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Відтак, до предмету доказування за позовом про визнання права власності входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно. Приписами статті 328\~ЦК визначено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з огляду на те, що відповідно до\~статті 328 ЦК\~\~ набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи в який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК. Відповідно до\~ст.377 ЦК України\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. За положеннями ч.1\~ст.120 ЗК України\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах , встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до п. «е»\~ст.141 Земельного кодексу України\~підставами для припинення права користування земельної ділянки є набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь\~яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору. Отже, при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами, ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається. Крім того, згідно вищенаведених правових норм, в усіх випадках переходу права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право на земельну ділянку виникає в набувача одночасно із виникненням права на розташовані на ній об`єкти. Як зазначено в п.3.4.\~постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», за змістом\~статті 377 ЦК України\~та\~статті 120 ЗК України\~до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1\~ст.182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до\~ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як вказано вище в рішенні, позивачем здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у визначеному на час придбання цього майна порядку, а тому до нього перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій розташоване це нерухоме майно без зміни її цільового призначення. Матеріали справи свідчать про те, що виконавчим комітетом Петрівської сільської ради прийнято рішення 24 листопада 1995 року № 50, яким вирішено передати в колективну власність КСП «Світанок» землі загальною площею 2666,3 га. Відповідно до Проекту роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області всього у колективну власність передавалось 2528,5 га сільськогосподарських угідь та 130,5 га земель загального користування (лісосмуг, польових шляхів, тощо). Із загальної площі сільськогосподарських угідь: ріллі 2473,0 га, багаторічних насаджень 13,9 га, пасовищ 41,6 га. в межах населених пунктів 7,4 га господарських дворів. Згідно експлікації земельних угідь вбачається, що спірні земельні ділянки загальною площею 1,04 га. входять до земель в межах населених пунктів під господарськими дворами. Право власності на спірні земельні ділянки КСП «Світанок» посвідчувалось Державним актом на право колективної власності на землю, серії КР-з №000007 виданого головою Петрівської сільської ради 11.12.1995 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №7, та відомості щодо його скасування або визнання недійсним відсутні. Ці спірні земельні ділянки відносяться до несільськогосподарських угідь земель сільськогосподарського призначення, які не підлягали паюванню та залишились у колективній власності КСП «Світанок», реорганізованого у Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок». Матеріалами справи встановлено, що позивач набув право власності на нежитлові будівлі, які розташовані на спірних земельних ділянках та призначені для обслуговування господарських дворів, оформив своє право власності на будівлі та споруди у встановленому законом порядку, тобто підтвердив належними та допустимими доказами право власності на нежитлові будівлі та споруди. Також, з матеріалів справи вбачається, що всі нежитлові будівлі розміщені на земельних ділянках загальною площею 1,04 га. під будівлями та спорудами, з них: ділянка № [NUMBER] 0,1477 га; ділянка № [NUMBER] 0,0534 га; ділянка № [NUMBER] 0,7970 га; ділянка № [NUMBER] 0,0419 га., які виділені в натурі (на місцевості) згідно технічної документації земельної ділянки, експлікації земельних угідь та акта визначення та погодження меж земельних ділянок із суміжними власниками та землекористувачами. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на вказані земельні ділянки, як за набувачем нежитлових будівель. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності (викладено у відзиві на позовну заяву) до вимог позивача про визнання права власності на спірні земельні ділянки суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в 3 роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1\~ст. 258 ЦК України). Згідно із ч.ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником (чи титульним власником) свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення\~Цивільного кодексу України\~про набувальну давність (ст. 344 ЦК України). Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності в особи титулу власника. Оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі\~ст. 392 ЦК України, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність. Як наслідок, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог не застосовуються. Аналогічна правова позиція викладена у постанові\~Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.18 у справі № 916/4433/14. А тому, суд відмовляє у задоволені клопотання відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial