Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Представник Концерну «МТМ» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладеним. Ухвалою від 25.05.2019 року вказану цивільну справу передано до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю. Ухвалою суду від 24.07.2019 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 28 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. За змістом позову, представником позивача зазначено, що основним предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво та розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також для побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій і її збут. Концерн «Міські теплові мережі» здійснює постачання теплової енергії та гарячої води в нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , приміщення XLII підвалу та першого поверху літ. А-9, м. Запоріжжя, 69068 . Вказане нерухоме майно знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частини у кожного співвласника. Нежитлове приміщення, яке займає Відповідач, розташоване у багатоквартирному житловому будинку, відповідне обладнання якого приєднане до внутрішньо будинкових систем та, відповідно до вищезазначеного, є Споживачем послуг і суб`єктом у сфері житлово - комунальних послуг Концерн «Міські теплові мережі» надіслав Відповідачам Договір № 345643 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 17 січня 2019 року. Проте, вищезазначений договір, повернувся на адресу Концерну «МТМ» з довідкою поштового відділення «За закінченням терміну зберігання». Договір № 345643 від 17 січня 2019 року «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» для розгляду та підписання був направлений споживачам, рекомендованим листом з повідомленням. Однак, Відповідачі проігнорували пропозицію Концерну та не уклали договір в строки, визначені діючим законодавством. Незважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян, які мешкають в житловому будинку по [ADDRESS] , Позивач здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії до приміщення Відповідачів. Посилаючись на ті обставини, що укладення договору на надання (отримання) житлово-комунальних послуг є обов`язком відповідачів, як власників приміщення в яке такі послуги поставляються позивач просить суд визнати договір № 345646 від 17.01.2019 року «про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої воді» між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] , [PERSON] укладеним у редакції позивача. Представником відповідача [PERSON] , адвокатом Чоп`як В.М. подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог. У відзиві зазначено, що Проект договору гр.. [PERSON] не направлявся; відповідач вважає, що між позивачем та відповідачами повинно бути укладено два договори, тобто з кожним з відповідачів окремо; представник позивача [PERSON] не мала права підписувати позовну заяву оскільки остання є лише членом правління Концерну «МТМ» і не є Генеральним директором; проект договору не відповідає типовому, а тому обов`язок укласти вказаний договір відсутній. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву не надавався. Представник позивача в судовому засіданні 17.12.2019 р. наполягав на задоволенні позовних вимог, заперечував, щодо доводів відповідача-2 викладених у відзиві. Вказав, що позов поданого до місцевого суду оскільки відомостей про те що відповідачі є ФОП - відсутні. Також вказала, що договір має очевидні відмінності від типового, оскільки не охоплює правовідносини з надання гарячої води. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Чоп`як В.М. та відповідач [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог. Зазначали, що послуга не надається в повному обсязі, вважали що запропонована редакція договору не є типовою, вказали, що приміщення було придбано у банку батареї зрізані ще 20.06.2018 року, В подальшому сторони в судові засідання не з`являлись, про причини неявки не повідомляли. Дослідивши надані сторонами пояснення, письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, з врахуванням позиції відповідачів, суд вбачає підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що Концерн «МТМ» є юридичною особою, яка відповідно до пункту 2.2 Статуту здійснює виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. На виконання своєї мети Концерн "Міські теплові мережі" здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді до нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , приміщення XLII підвалу та першого поверху літ. А-9, м. Запоріжжя, 69068 . Зазначене нежитлове приміщення розташоване у багатоквартирному житловому будинку, відповідне обладнання якого приєднане до внутрішньобудинкових систем, опалення приміщення є невід`ємною частиною системи опалення житлового будинку, опалення подається централізовано, що вбачається з акта обстеження системи теплоспоживання від 05.03.2019 року. Між тим, нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , приміщення XLII підвалу та першого поверху літ. А-9, м. Запоріжжя, 69068, належать на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/2 частина та [PERSON] - 1/2 частина (відповідачам у справі), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно а.с. 31. Відповідно до Акту обстеження системи теплоспоживання від 05.03.2019, складеному комісією позивача, приміщення XLII підвалу та першого поверху літ. А-9 розташоване на першому поверсі - підвалі у багатоквартирного житлового будинку, відповідне обладнання якого приєднане до внутрішньобудинкових систем, опалення приміщення є невід`ємною частиною системи опалення житлового будинку, опалення подається централізовано. Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу відповідачів лист № 352/091 від 18.01.2019 з пропозицією оформити договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 345643 та один примірник повернути на адресу теплопостачальної організації. Разом з листами відповідачам було направлено 2 примірники договору. Дані листи було повернуто позивачу із відміткою поштової організації «За закінченням терміну зберігання». У зв`язку з чим, позивач звернувся з позовом до суду з вимогою визнати договір № 345643 від 18.01.2019 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» укладеним в редакції позивача. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, і з урахуванням вказаних положень Закону позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг, а відповідач є їх споживачем. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України. Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту статті 627 Цивільного кодексу України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ 21.07.2005 р. (у поточній редакції від 30.08.2017) № 630 (надалі - Правила) - Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичного та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги). Пунктом 8 Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Договір). Згідно позиції, викладеної у постанові Вищого господарського суду України від 16.05.2017 у справі № 910/14243/16, укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст.6; ст. ст. 627, 630 ЦК України, ст. ст. 19,20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Такий висновок відповідає і правовій позиції ВСУ у постанові від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12. Приміщення відповідача є вбудованими в житловий будинок і мають єдину систему централізованого опалення з житловим будинком [ADDRESS] . Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян, які мешкають в житловому будинку по [ADDRESS] на забезпечення їх здоров`я та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії відповідачам в належні йому на праві власності нежитлові приміщення в цьому будинку, у зв`язку з тим, що приміщення відповідача не є відокремленим від житлового будинку в цілому та не може бути відключено від єдиної системи теплопостачання будинку. У разі, якщо одна із сторін ухиляється від укладання договору, інша сторона має право звернутися до суду з позовом про спонукання укласти договір (ст. 649 ЦК України). З огляду на недотримання відповідачами зобов`язання по укладенню відповідного договору з теплопостачальною організацією, вимога про спонукання укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води заявлена позивачем обґрунтовано. Щодо заперечень відповідача, слід зазначити наступне. Повноваження представника позивача Концерну «МТМ» підтверджено довіреністю № 509/20-19 від 21.03.2019 року, що на дату направлення позову до суду (21.05.2019) була дійсною. Вказаною довіреністю [PERSON] уповноважено представляти інтереси Концерну у судах всіх юрисдикцій, з правом подання та підпису всіх процесуальних документів. Проект договору направлявся гр.. [PERSON] на адресу [ADDRESS] , водночас останній зареєстрований за адресою [ADDRESS] . (а.с.24,58). Як в судовому засіданні пояснила представник позивача, саме адреса [ADDRESS] , була відома позивачу. Хоча позивачем було помилково зазначено у рекомендованому листі не адресу відповідача [PERSON] останнє не впливає, на встановлений законом обов`язок укласти договір про надання послуг, фактичним споживачем яких останній і є. [PERSON] не був позбавлений права, як власник нерухомого майна та споживач послуг, повідомити надавачу таких послуг, актуальні контактні дані та засоби зв`язку. Відповідно до положень, ст.1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» надано визначення споживача послуг, й зазначено, що споживачем комунальних послуг може бути індивідуальний або колективний споживач (п.13) Індивідуальним споживачем є - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Колективним споживачем є - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги (п.9). Вищезазначені правові норми не містять обмежень щодо укладення договору одночасно зі всіма співвласниками нерухомого приміщення у яке надаються відповідні житлово-комунальні послуги, до того ж відповідачі [PERSON] та [PERSON] володіють вказаним приміщенням на праві спільної часткової власності, що визначена в ідеальних частках по 1/2 кожному співвласнику. Матеріали справи не містять відомостей про виділ в натурі чи поділ вказаного нежитлового приміщення між власниками, що дозволило б укласти договір про надання послуг з кожним із них окремо. Щодо посилання відповідача на ті обставини, що проект договору не відповідає типовому, а тому обов`язок укласти вказаний договір відсутній. Слід зазначити, що проект договору № 345643 від 17.01.2019 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» містить всі істотні умови, передбачені для даного виду договорів. Незгода відповідачів сплачувати за спожите тепло виходячи з площі нежитлового приміщення, останніми фактично не мотивована. Позивачем надано розрахунок теплового навантаження по кожному виду теплоспоживання для договору, у якому на підставі відповідних вихідних даних розраховано норму споживання теплової енергії на 1 м2 що для приміщення належного відповідачам площею 193,3 м2 складає 67,47 ккал/годину *м2. Водночас відповідачами наданий розрахунок не спростовано, не надано альтернативного розрахунку, що міг би бути оцінений судом. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved