Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В позові вказував, що 27.06.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №CVVWGA00000034, згідно умов якого банк зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 10456,42 доларів США на строк до 27.06.2013 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Банк зобов'язання виконав повністю, оскільки надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Зазначали, що відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором №CVVWGA00000034 від 27.06.2008 року не виконав належним чином, у звязку з чим станом на 10.07.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 45173,28 доларів США, з яких: 9785,75 доларів США заборгованість за кредитом; 2958,21 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 847,11 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 29420,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 11,45 доларів США штраф (фіксована частина); 2150,56 доларів США штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №CVVWGA00000034 від 27.06.2008 року в сумі 45173,28 доларів США, що за курсом 21,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 986584,44 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилася, будучи повідомленою про місце, день та годину слухання справи належним чином, в адресованому суду клопотанні просила справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Також подала пояснення в якому вказала, що заперечення відповідача є необґрунтованими і безпідставними, а банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов'язань за нього. Відповідачем не надано жодного доказу. Обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенні в повному обсязі, оскільки умови кредитного договору в повній мірі відповідають діючому законодавству та жодним чином не містять будь-яких підстав, які б вказували на дискримінаційні процеси по відношенню до клієнта. Послалась на те, що згідно п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Тобто раніше постановлене рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нараховані після винесення попереднього рішення суду. У 2012 року була подана позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], про звернення стягнення, а тепер судом розглядається позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості. Тобто у цих двох судових провадженнях суттєво різні предмети спору, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Просила позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №CVVWGA00000034 від 27.06.2008 року - задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив. В поданому 18.08.2015 року запереченні проти позову вказав, що позивач уже звертався з позовом про цей же предмет спору і рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.09.2012 року було звернено стягнення на його житловий будинок та всіх виселено і знято з реєстраційного обліку. А тому він заперечує у позові повністю. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дослідивши матеріали цивільної справи №2-449/12, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CVVWGA00000034, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 11238,52 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 15% річних за користування кредитом на суму залишку з кінцевим терміном повернення 27.06.2013 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленого кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту №CVVWGA00000034 від 27.06.2008 року з [PERSON] цього ж дня укладено договір іпотеки, згідно умов якого він надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 80,90 кв.м., житловою площею 57,30 кв.м., який розташований за адресою: вул. Гагаріна, 15 в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області. Вказані обставини відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню, оскільки встановлені заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.09.2012 року по цивільній справі №2-449/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування Вижницької РДА, про звернення стягнення та виселення, за яким позов банку задоволено частково і яке набрало законної сили. Даним рішенням вирішено: В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVVWGA00000034 від 27.06.2008 року в розмірі 168228,43 грн., звернути стягнення на будинок загальною площею 80,90 кв.м., житловою площею 57,30 кв.м., який розташований за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, с. Чорногузи, вул. Гагаріна, 15, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від свого імені із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 ЗУ «Про іпотеку», утому числі з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, без необхідності отримання для продажу будь-якого іншого окремого уповноваженого іпотекодавця. Виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з житлового будинку (предмет іпотеки), розташованого за адресою: вул. Гагаріна, 15, с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області зі зняттям з реєстрації обліку у Відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у м. Вижниця. Стягнуто судові витрати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19.12.2012 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.09.2012 року залишено без змін. Виправлено описку, допущену у резолютивній частині рішення, виключивши із четвертого речення пятнадцятого абзацу слова «на публічних торгах». 30.01.2013 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» отримала копію рішення та виконавчі листи. Вказаним рішенням також встановлено, що станом на 24.04.2012 року заборгованість по сплаті кредиту становила: 21054,87 доларів США, що за курсом 7,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.04.2012 року складало 168228,43 грн., в тому числі: 9695,62 доларів США заборгованість за кредитом; 736,92 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 7004,43 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору:31,29 долари США штраф (фіксована частина); 1001,12 доларів США штраф (процентна складова). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №CVVWGA00000034 від 27.06.2008 року, наданого банком до позовної заяви вбачається, що заборгованість [PERSON] за період з 27.06.2008 року по 10.07.2015 року становить 45173,28 доларів США, в тому числі: 9785,75 доларів США заборгованість за кредитом; 2958,21 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 847,11 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 29420,20 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, а також штрафи: 11,45 доларів США штраф (фіксована частина); 2150,56 доларів США штраф (процентна складова), що за курсом НБУ станом на 10.07.2015 року 21,84 становить 986584,44 грн. А згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №CVVWGA00000034 від 27.06.2008 року, наданої банком на запит суду вбачається, що заборгованість [PERSON] за період з 27.06.2008 року по 19.08.2015 року становить 43826,73 доларів США, в тому числі: 9785,75 доларів США заборгованість за кредитом; 2958,21 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 847,11 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 30235,66 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, що за курсом НБУ станом на 19.08.2015 року 22,09 становить 968017,07 грн.. Заява про збільшення позовних вимог позивачем не заявлялася. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст.589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Статтею 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 07.02.2014 року) зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.09.2012 року по цивільній справі №2-449/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування Вижницької РДА звернуто стягнення на предмет іпотеки, яким було забезпечено зобов'язання [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Наявність вказаного рішення суду не звільняє [PERSON] від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє ПАТ КБ «ПриватБанк» права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. При цьому ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум без урахування сум, в рахунок погашення яких звернуто стягнення на предмет іпотеки, оскільки доказів невиконання вказаного вище рішення суду позивачем суду не надано. Після винесення вказаного вище рішення суду [PERSON] не здійснював сплати в рахунок погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим за період з 14.09.2012 року по 10.07.2015 року його заборгованість за кредитним договором №CVVWGA00000034 від 27.06.2008 року (без урахування сум, в рахунок погашення яких звернуто стягнення на предмет іпотеки) становить 26735,19 доларів США, з яких: 90,13 доларів США - заборгованість по тілу кредиту (9785,75 доларів США 9695,62 доларів США); 2958,21 доларів США - заборгованість по відсотках; 110,19 доларів США - заборгованість по комісії (847,11 доларів США 736,92 долари США); 22415,77 доларів США - заборгованість по пені (29420,20 доларів США 7004,43 доларів США); 11,45 доларів США штраф (фіксована частина); 1149,44 доларів США штраф (процентна складова) (2150,56 доларів США 1001,12 доларів США), що за офіційним курсом НБУ станом на 10.07.2015 року 21,84 відповідно до службового розпорядження становить 583896,55 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.2, 15, 16, 526, 530, 536, 544, 546, 549, 589-591, 599, 611, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial