Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнених та доповнених позовних вимог просить суд постановити рішення, згідно якому визнати недійсним Договір довічного утримання від 19 серпня 2011 року; визначити відсутність повноважень [PERSON]; квартиру повернути з незаконного володіння [PERSON] територіальній громаді, яка позбулася цієї власності через злочин при приватизації в 1998 році. Позивач обґрунтовують свої вимоги тим, що у 1998 р. [PERSON] та [PERSON] вчиняють злочин при приватизації квартири і приховують його. Мати позивача [PERSON] з липня 2001 р. дізналася, що позивачу та підприємствам, власником чи співвласником яких був позивач, обіцяють відшкодувати шкоду деякі опитані прокуратурою особи, яких відповідач добре знає і які підозрюються у скоєнні злочинів. Наприкінці травня 2004 р. позивач за погодженням головного квартиронаймача [PERSON] отримав реєстрацію свого місця мешкання за адресою: [ADDRESS], але позивачу, [PERSON] до жовтня 2008 р. перешкоджала в доступі до цієї квартири, в якій утримувала та витрачала як майно моє особисте, так і майно підприємства - НВП «ВОСТОК» - ТОВ. З червня 2004 р. [PERSON] отримувала і читала всю адресовану позивачу від органів прокуратури, міліції та суду кореспонденцію, з якої вона дізнавалася про інформацію. Всі правоохоронні органи багато своїх відповідей позивачу надсилали за адресою його реєстрації, а не на вказані позивачем адреси для відповідей. У жовтні 2008 р. міліція припинила злочинну діяльність [PERSON], попередивши останню, що притягне її до кримінальної відповідальності, якщо вона продовжуватиме порушувати свободи та права позивача. З жовтня 2008 р. до 18.12.2009 [PERSON] не перешкоджала позивачу мати доступ на свою житлову площу у квартирі, де позивач і мешкав. П'яна [PERSON] 18.12.2009 повідомила позивача, що разом із [PERSON] вони таємно від [PERSON] придбали у свою власність житлову площу інваліда дитинства [PERSON] і, якщо хто-небудь припинить життя позивача, то вона отримає у свою власність майно підприємства позивача - НВП «ВОСТОК» - ТОВ та відшкодування шкоди, спричиненої позивачу. Позивач пояснив [PERSON], що права власності на частину квартири вона зареєструвала протиправно, безпідставно, порушивши чинне законодавство і вчинивши злочин, тому у неї взагалі відсутнє право власності на частину квартири. [PERSON] почала стверджувати, що злочин вчинила не вона, а орган приватизації та її померлий чоловік [PERSON], після смерті якого вона не отримала в спадщину частину квартири, яка зареєстрована, як приватизована [PERSON] [PERSON] почала стверджувати, що злочин із приватизації квартири та порушення свободи та прав інваліда дитинства [PERSON] та його рідного батька і законного представника [PERSON] вчинити її примусив її померлий чоловік [PERSON] Після цього [PERSON] вчинила замах на життя позивача зі своїми п'яними друзями, яких привела на жилплощу позивача, і внаслідок чого вона знову заволоділа особистим майном позивача, документами та майном НВП «ВОСТОК» - [PERSON] небезпеку позивач припинив своє мешкання за місцем реєстрації. [PERSON] заволоділа майном, яке знаходилося в квартирі та вартість якого значно перевищувала вартість квартири. [PERSON] попередив [PERSON], що вона здійснює свої права за межами, які передбачені ст. 13 ЦК України, чим спричиняє майнову шкоду та створює небезпеку для життя інваліду дитинства [PERSON], та її суд примусить припинити зловживати своїми правами. Внаслідок цього попередження [PERSON] почала погрожувати [PERSON] і [PERSON], та останні припинили з нею спілкування. 25.01.2010 позивач з [PERSON] встановив, що [PERSON] зловживає алкоголем із малолітнім племінником позивача [PERSON], та доручив міліції та депутату притягти [PERSON] до кримінальної відповідальності або направити на примусове лікування. [PERSON] пояснила малолітньому [PERSON], своєму онуку, що вона його приховуватиме, пригощатиме алкогольними напоями та цигарками, коли він викрадене майно та гроші приноситиме до неї. Міліція та прокуратура не припиняють злочини [PERSON] та місцевого самоврядування та не примусили відшкодувати шкоду позивачу, його кредиторам, [PERSON], [PERSON] З 2011 р. на жилплощі позивача протиправно оселилися [PERSON], [PERSON], які дізнаються від позивача та [PERSON], що право власності на державну квартиру було таємно порушено [PERSON] та [PERSON] і вони безпідставно мешкають на житловій площі позивача разом із [PERSON], розумова діяльність якої спрямована на порушення ст. З ЦК України. [PERSON] з [PERSON] переконалися, що [PERSON] припинила дотримуватись немайнових та майнових стосунків, які передбачені та регулюються цивільним законодавством. [PERSON] з [PERSON] повідомили, що [PERSON] наділила їх правом мешкання на житловій площі позивача та наділить правом доглядати за нею за договором довічного утримання, коли підшукає розумного нотаріуса. [PERSON] з [PERSON] погодилися з тим, що [PERSON] здійснює свої права за межами, які передбачені ст. 13 ЦК України, але заперечили свій намір спричинити шкоду. Порушення ст. 13 ЦК України з боку [PERSON] та [PERSON] є очевидним. За півроку мешкання на житловій площі позивача [PERSON] з [PERSON] знайшовся розумний нотаріус, який зареєстрував договір довічного утримання [PERSON] [PERSON] [PERSON]. По цьому договору довічного утримання [PERSON] наділила [PERSON] та [PERSON] правом власності на квартиру, якого у неї взагалі не було. Нотаріус зареєстрував договір довічного утримання [PERSON] в протиправних корисливих інтересах [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] повідомили, що, можливо, намір спричинити шкоду мав нотаріус в своїх корисливих інтересах, якщо він реєстрував договір і безпідставно приховав відсутність у [PERSON] законно отриманого права на власність, а також приховав від них порушення [PERSON] меж здійснення цивільних прав, передбачених ст. 13 ЦК України при складанні та засвідченні договору. [PERSON] та [PERSON] повідомили, що місцеве самоврядування та суд зобов'яжуть [PERSON] та нотаріуса дотриматися ст. 13 ЦК України, а вони особисто користуються тільки наслідками діяльності [PERSON] та нотаріуса та особисто вважають, що отримали право за договором, який перевірив нотаріус. Місцеве самоврядування відмовилося захищати цивільні права і доручило звернутися за захистом до суду. Для визнання договору недійсним та відсутності повноважень [PERSON] достатньо визнати відсутність права на власність [PERSON], а також порушення [PERSON] з початку 2011 р. меж здійснення цивільних прав, які передбачені ст. 13 ЦК України. [PERSON] повідомив суд у присутності позивача та присутності [PERSON], що його право на приватизацію було таємно та протиправно порушено, а дізнався він про цей злочин [PERSON] та [PERSON] тільки 18.12.2009. На початку 2011 р. [PERSON] попередив [PERSON] про порушення нею меж здійснення цивільних прав, які передбачені ст. 13 ЦК України, тому відмова [PERSON] від дотримання ст.13 ЦК України та складання нею та підписання нею договору довічного утримання свідчать про те, що вона особисто усвідомила безпідставність та протиправність зареєстрованого права власності [PERSON] на квартиру та особисто підшукала нотаріуса, який зареєстрував її повноваження та права за договором. Відсутність повноважень [PERSON] і відсутність права [PERSON] на власність довів у судових засіданнях [PERSON], бо особисто стверджує про таємну для нього та протиправну приватизацію квартири. Ухвала судді Полехіна А.Ю. від 18.03.2013 у справі № 2034/10248/2012 також свідчить про протиправну реєстрацію права власності на державну квартиру з боку [PERSON], через порушення права [PERSON] на приватизацію житлової площі інваліда дитинства [PERSON] Відсутність повноважень [PERSON] передбачена також ст.13 ЦК України, яка заборонила [PERSON] скласти за межами своїх цивільних прав та реєструвати договір з [PERSON], спрямований на спричинення шкоди. Згідно з п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються громадяни, які звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Оскільки позивач звертаюся з позовом про захист прав та інтересів держави та моїх родичів, у тому числі інваліда дитинства [PERSON] та його рідного батька [PERSON], позивач звільняється від сплати судового збору. Позивач та в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та посилався на вищевикладені обставини викладені в позовній, уточнених та додаткових заявах, а також в письмових поясненнях, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідачі та їх адвокат у судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог Позивача в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в письмових запереченнях наданих до суду, у відповідності до яких, зазначали що, в провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON]В про визнання договору довічного утримання недійсним та захисту прав та інтересів держави та інтересів інваліда [PERSON]В та його батька [PERSON] З позовними вимогами [PERSON]В не згодні в повному обсязі. По перше, позивач крім визнання договору довічного утримання недійсним має намір захищати судом права та інтереси держави та права та інтереси фізичних осіб, права яких нібито порушені, проте, а ні держава в особі повноважних органів, а ні фізичні особи не долучаються до участі в справі, а ні як позивачі чи треті особи, яки висувають самостійні вимоги. 19.08.2011 року [PERSON] склала договір довічного утримання с [PERSON]. Договір довічного утримання був укладений сторонами з дотриманням ст.ст. 744-758 ЦК України та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Харківського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрованим. Діяльність нотаріату в Україні в тому числі приватних нотаріусів врегульована Законом України «Про нотаріат» а також Указом Президента України №932\\98 від 23 серпня 1998 року «Про врегулювання діяльності нотаріату в України». Позивач на виконання умов домовленості про укладання договору довічного утримання забезпечувала [PERSON] продуктами харчування, надавала грошову допомогу, підтримувала квартиру в належному стані, поховала її за власний рахунок. Крім того, [PERSON]М мала значні суми заборгованості за комунальні послуги, а саме в сумі: 17804,95 грн., які відповідач погасила за власний рахунок. Ще при житті [PERSON]М її син [PERSON]В вчиняв проти неї протиправні дії, а саме: погрожував фізичною розправою, ображав її. По факту протиправних дій [PERSON]В, [PERSON]М неодноразово зверталася в органи міліції, цей факт підтверджується відповідями органів міліції, які додаються до матеріалів справи. В своїй позовній заяві [PERSON]В обвинувачує [PERSON]М та [PERSON]В, а також орган державної приватизації в порушенні прав інваліда дитинства [PERSON]В та його рідного батька і законного представника [PERSON] Управління комунального майна і приватизації виконком Харківської міської ради при здійсненні процедури приватизації державного житлового фонду керується Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року, а також "Положенням про порядок передачі квартир у власність громадян" від 15.09.1992 року. Відповідно до вказаних правових актів, право на приватизацію здійснюється в явочному порядку усіх мешканців квартири, які зареєстровані і постійно проживають в житлі. На період проведення приватизації спірної квартири в 1998 році, в листопаді місяці, [PERSON] і його законний представник [PERSON] І в цій спірній квартирі були не зареєстровані. Отже, порушень органу приватизації в даному випадку не вбачається. Крім того,а ні інвалід [PERSON]І,а ні його законний представник до сьогоднішнього часу не звернулися до суду с заявою про порушення їх прав на вказану квартиру. На час укладання договору довічного утримання спірна квартира, де-юре, належала на праві приватної власності, саме, [PERSON] в 1\\2 частини на підставі свідоцтва про право на житло виданного Відділом приватизації дослідного господарства «Українка» від 09.11.1998 року, 1\\2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району,та зареєстроване в цілому на [PERSON]М в КП «БТІ Харківського району». [PERSON]М не зверталася до суду с позовом до відповідачів про розірвання договору довічного утримання. Таким чином, підстав для визнання договору довічного утримання недійсним не вбачається, тому відповідач просить [PERSON]В відмовити в позові. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін і дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю відмовити позивачу в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження повних вимог суду надано: копія довіреності, копію постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 26 вересня 2007 року, копію постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 11 лютого 2010 року, копію скарги, копію характеристики [PERSON], копію звіту, копію заяви, копію заяви про встановлення психічної хвороби [PERSON], копію заяви про досудову підготовку матеріалів, копії заяв, копію звернення, копії заяв, копію листа, інтернет розпечатку, копію заяви, копію ухвали господарського суду від 27 січня 2011 року № Б-27/172-10, копії заяв, копія заяви про порушення кримінальної справи, копію договору довічного утримання. Жоден із наданих доказів не містить відомості та докази на підтвердження обставин справи зазначених у позовній заяві, та в підтвердження позовних вимог позивача. Згідно зі ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або)доглядом довічно. Майном, яке переходить у власність набувача, розпоряджатися (продавати, здавати, закладати) за життя відчужувача він не може. Договір довічного утримання, що передає набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Він носить тривалий характер і вимагає від набувача постійного виконання своїх обов'язків. В іншому випадку відчужувач може через суд вимагати виконання умов договору або його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, [PERSON] не надано жодних доказів того, що оскаржуваний договір суперечить Конституції України, законам України, рішенням Конституційного [PERSON] України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, не надано доказів у підтвердження відсутності повноважень [PERSON], та обставин незаконного заволодіння квартирою.

Outcome: dismissed