Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, обґрунтовуючи підставність його тим, що згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 26.06.2006 року з відповідача на її корить на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] були стягнені аліменти. В подальшому рішенням Липовецького районного суду від 07.03.2007 року було змінено розмір аліментів з твердої грошової суму 123 гривні на тверду грошову суму - 200 гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] , повноліття. В позовній заяві позивач вказує, що в даний час відповідач працює офіційно на посаді тракториста, його заробітна плата становить до 10 000 гривень щомісячно, що вказує на зміни матеріального становища відповідача в сторону покращення. Крім цього, позивач вказує у позові на те, що син підростає, потребує додаткових матеріальних витрат на його утримання та виховання, а також пройшло різке подорожчання продуктів харчування, одягу, отож присуджений до стягнення розмір аліментів з відповідача на даний час не забезпечує нормального життєвого існування та розвитку дитини та є значно нижчим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи наведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначених рішенням Липовецького районного суду, Вінницької області від 07.03.2007 року, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з твердої грошової суми 200 гривень на частку від заробітку (доходу) відповідача та стягувати з нього на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак до матеріалів справи додала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у заявленому обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в заяві, що адресував суду зазначив, що позовні вимоги визнає у заявленому обсязі, не заперечує проти його задоволення. Ураховуючи те, що сторони скористались наданим їм ч.2 ст.158 ЦПК України правом заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін у загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано 22.11.2006 року, про що видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-АМ № 018806 ( а. с. 5). Колишнє подружжя має сина [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серії 1-АМ №169295, яке видано виконавчим комітетом Богданівської сільської ради, Липовецького району (а. с. 4). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26.06.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина присуджено аліменти в розмірі 123 гривні щомісячно до досягнення ним повноліття (а. с.8). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07.03.2007 року розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26.06.2006 року змінено на розмір - 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. ( а. с. 7). Як вбачається із довідки, виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради, Липовецького району 10.06.2016 року за № 247, дитина проживає біля матері (а.с.6). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Наведене кореспондується також із розясненнями, що мають місце у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Судом встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд змінити спосіб стягуваних із відповідача аліментів із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), оскільки відповідач працевлаштований офіційно та отримує регулярний дохід у виді заробітної плати, що не було враховано при присудженні аліментів за рішенням суду. З даного приводу Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 висловив наступну правову позицію. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отож право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, з яким звернулась позивач до суду є виправданим. Судом також встановлено та сторонами не заперечувались обставини щодо зміни матеріального становища платника аліментів в сторону покращення. Крім цього, відповідач подав до суду заяву про визнання позову. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення про задоволення даного позову. Вирішуючи питання судових витрат суд керується ст. 88 ЦПК України, отож присуджує із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору від сплати яких при пред'явленні позову була звільнена позивач. На підставі ст. 182, 192 СК України,

Outcome: approved