Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявоюдо ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» про захист прав споживача фінансових послуг та з урахуванням уточнених позовних вимог просив: стягнути з відповідача на свою користь кошти за вкладом «Стандарт на 12 міс.» №SAMAB01000001348223 від 05 серпня 2013 року у загальному розмірі 56 032,34 грн, а саме: 40 000,00 грн - основна заборгованість; 11 026,92 грн - заборгованість за відсотками; 467,66 грн - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 4 537,76 грн - інфляційні втрати. Свої вимоги обґрунтовував наступним. 05 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір вкладу «Стандарт на 12 міс.», відповідно до умов якого банк відкрив вкладнику депозитний рахунок в національній валюті та прийняв від нього грошові кошти у сумі 40 000,00 грн і нараховує на нього проценти в розмірі 19,5% річних з щомісячною виплатою на строк 366 днів до 05.08.2014 року включно. Однак, починаючи з січня 2014 року відповідач припинив щомісячну сплату згідно умов вкладу, у зв'язку з чим позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Проте жодних дій збоку відповідача щодо повернення належних позивачу грошових коштів здійснено не було. Таким чином, станом на 05.06.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за вкладом №SAMAB01000001348223 від 05 серпня 2013 рокуіснує заборгованість, яка становить 56 032,34 грн, а саме: 40 000,00 грн - основна заборгованість; 11 026,92 грн - заборгованість за відсотками; 467,66 грн - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 4 537,76 грн - інфляційні втрати. Представник позивача у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у письмових запереченнях на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 серпня 2013року між позивачем та відповідачем було укладено Договір вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMAB01000001348223, відповідно до умов якого банк відкрив вкладнику депозитний рахунок в іноземній валюті та прийняв від нього грошові кошти у сумі 40 000,00 грн і нараховує на нього проценти в розмірі 19,5% річних з щомісячною виплатою на строк 366 днів до 05.08.2014 року включно (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Згідно Постанови Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року №6-118цс14 аналіз статті 1059 Цивільного кодексу України, пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 "Приймання банком готівки" розділу III "Касові операції банків з клієнтами" Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дозволяє дійти такого висновку. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні представником позивача було надано оригінали заяви №SAMAB01000001348223 на оформлення вкладу «Стандарт на 12 міс.» від 05.08.2013 та квитанції про внесення грошових коштів позивачем на користь відповідача у розмірі 40 000,00 грн від 05.08.2013 (а.с.7-8). Зазначені докази підтверджують факт виникнення між сторонами правовідносин щодо укладення Договору вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMAB01000001348223 05 серпня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У судовому засіданні було встановлено те, що, починаючи з січня 2014 року відповідач припинив щомісячну сплату згідно умов вкладу №SAMAB01000001348223 від 05 серпня 2013 року, у зв'язку з чим позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Проте жодних дій збоку відповідача щодо повернення належних позивачу грошових коштів здійснено не було. 08 червня 2015 року позивачем було направлено відповідачу письмову вимогу про повернення всієї суми вкладу та офіційно висловлено відмову від подовження договору, яку відповідач отримав 12.06.2015 року, проте вклад та нараховані відсотки позивачу не були повернуті (а.с.5-6). Посилання відповідача на можливе звернення позивача до Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» Російської Федерації щодо виплати вкладу суд не може взяти до уваги, оскільки договір банківського вкладу укладений з позивачем у Кримській філії банку на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно зі ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Тобто надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Отже, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій територій» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» як юридична особа, яка розташована у м. Дніпропетровську, тому згідно із чинним законодавством, яке регулює даний вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеними і дійсними договорами. Враховуючи ті обставини, що відповідач належним чином не виконував умов Договору вкладу «Стандарт на 12 міс.» №SAMAB01000001348223 від 05 серпня 2013 року та не повернув позивачу вклад та нараховані відсотки, станом на 05.06.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за вкладом №SAMAB01000001348223 від 05 серпня 2013 року становить 56 032,34 грн, а саме: 40 000,00 грн - основна заборгованість; 11 026,92 грн - заборгованість за відсотками; 467,66 грн - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 4 537,76 грн - інфляційні втрати. Суд погоджується з розрахунком суми вимог, який виконаний позивачем станом на 05 червня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про захист прав споживача фінансових послуг необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 560,32 грн. Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 11, 509, 526, 530, 625,1058, 1059, 1060 ЦК України, ст.ст. 2, 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій територій» та

Outcome: approved