Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи позов тим, що 03.07.2011 року у відділі РАЦС Івано-Франківського міського МВК зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В лютому 2016 року відповідач покинув сімю та переїхав проживати в м.Тернопіль. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано, прізвище позивачки Пережак змінено на дошлюбне Ломей, малолітніх дітей залишено на проживання з матірю [PERSON] Коштів, які відповідач надає добровільно на утримання дітей не вистачає. Зі слів відповідача, позивачці відомо, що він здійнює ремонтно-будівельні роботи в Україні та за кордоном, а тому, просила суд стягувати з відповідача аліменти щомісячно в розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Крім цього, позивачка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому просила стягувати з відповідача на її утримання щомісячно по 500,00 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити. Крім цього, зазначила, що у відповідності до рішення Івано-Франківського міського суду від 14.09.2016 року її прізвище змінено з Пережак на Ломей. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково. Не заперечила щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі по 750,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Щодо стягнення коштів на утримання позивачки, то проти задоволення вказаної позовної вимоги заперечила, оскільки, умовою такого утримання є можливість надання вказаної допомоги. Оскільки, відповідач на даний час не працевлаштований, не має постійного доходу, просила в цій частині позовних вимог відмовити. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти та на утримання самої матері до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до копій свідоцтв про народження серія І-НМ № 1997473 виданого 15.02.2012 року та серія І-НМ №264471 виданого 26.08.2014 року, сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], 19.08.2014 р.н.(а.с. 4, 5). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, відповідач офіційно не працевлаштований. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що представником відповідача не надано суду доказів про матеріальне становище відповідача та стан його здоровя. Проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 7 ЗУ Про державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі по 850 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 15.09.2016 року. Щодо позовної вимоги про стянення аліментів на утримання позивачки в розмірі по 500, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, то, суд виходить з наступного. Вимога ч. 4 ст. 75 СК України передбачає, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч.4. ст. 76 цього кодексу якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, отримує нерегулярний дохід, а тому з нього на користь позивачки на її утримання слід стягувати по 400,00 грн. щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 551,20 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 75, 76, 84, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved