Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 04.10.2002 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось у звязку із різними поглядами на сімейне життя та обовязки, подружні відносини припинились у липні 2015 р. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні та вихованні, допомога від відповідача не надходить, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання та утримання дітей. Крім того позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, обґрунтовуючи тим, що діти часто хворіють, необхідно купувати ліки, діти потребують щосезонного оновлення гардеробу, відвідування спортивних секцій та басейну, а також потребують санаторного оздоровлення.. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином. Представником відповідача були подані заяви про перенесення розгляду справи на іншу дату від 18.05.2016 р., 17.06.2016 р. Суд визнає причини неявки відповідача та його представника в судове засідання без поважних причин, оскільки, доказів поважності причин неявки в судове засідання ані відповідача, ані його представника суду не надано. За таких обставин суд розглянув справу за відсутності відповідача та його представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.10.2002 року, актовий запис № 1130. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - «Луньов», дружини «Луньова» (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис №02 та [PERSON], [INFO], актовий запис №1087, про що свідчать свідоцтва про народження. (а.с.6,7) Між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини і збереження сімї стало неможливим, про що свідчать обставини викладені в судовому засіданні позивачем, яка пояснила, що відповідач фактично залишив сім'ю і проживає з іншою жінкою, і за час перебування позову в суді відповідач не вжив жодних заходів по збереженню сімейних стосунків. Суд, вважає, що за таких обставин, подальше перебування сторін в шлюбі стало неможливим та суперечить їх інтересам, і відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Згідно з ч. 2\~ ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -\~батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] спостерігаються в поліклініці з приводу частих простудних захворювань, в зв'язку з чим, потребують оздоровлення в умовах санаторія та їм рекомендований масаж та відвідування басейну, що підтверджується довідками КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №7» від 26.04.2016 р.(а.с.31,32) Згідно податкових декларації за 2015 рік та січень-травень 2016 р. відповідач [PERSON] є фізичною особою підприємцем та має постійний дохід, у звязку з чим має можливість сплачувати аліменти. Таким чином, суд враховуючи наявність у дітей частих простудних захворювань та рекомендації лікарів щодо вжиття заходів з метою оздоровнення дітей, вважає, що з відповідача належить стягувати на утримання дітей до досягнення ними повноліття аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів відповідача на кожну дитину. Також суд, враховуючи підтверджені доходи відповідача, вважає, що з нього підлягає стягненю аліменти на утримання дружини, з якою проживають діти, у розмірі 2000 грн. до досягнення [PERSON] трьох років, тобто до 10.07.2016 р. Щодо додаткових витрат на дітей, які просить стягнути позивач з відповідача, викликаних необхідністю розвитку їх здібностей, додаткових витрат на лікування, так як вони часто хворіють, на сезонне оновлення гардеробу, а також на оздоровлення, пов'язане з відвідуванням басейну та санаторне лікування, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога \~про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 185 СК України передбачено фінансування додаткових витрат на дитину на перед, проте задоволення таких витрат не може грунтуватися лише на припущеннях позивача, а повинні бути підтверджені документально. Суд вважає, що по-перше, позивачем не надано доказів того, що є особливі обставини, в розумінні положень ст. 185 СК України, які тягнуть за собою присудження з відповідача додаткових витрат на утримання дітей, оскільки, простудні захворювання, які є у дітей, є звичайними захворюваннями для дітей подібного віку, і наявність даних захворювань не є особливими обставинами, а доказів того, що у дітей є здібності, які потребують додаткових витрат для їх розвитку, суду взагалі не надано. По-друге, суду не надано належних доказів, якіб підтверджували обгрунтованість таких витрат у сумі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки, надані позивачем роздруківки з інтернету щодо вартості абонементу до басейну "Aura" та віртості санатороного відпочинку в отелі "Едем" в м.Затока в Одеській області суд не вважає належними доказами, оскільки вони не відповідають вимогам, які предявляються щодо письмових доказів, передбачених ст. 64 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі викладенного,

Outcome: partial