Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності подружжя, та уточнивши 01.11.2017 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: встановити факт, що [PERSON], [INFO] проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO] з листопада 2008 року по 30 листопада 2012 року; визнати спільною сумісною власністю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; 15/100 часток житлового будинку за № 34-а, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м., по вул.. Кірова в м. Білгород Дністровському Одеської області та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 99,4 кв.м., загальною площею 233, 2 кв.м., підвалу літ. «б», вбиральні літ. «В», вбиральні літ. «Д»; споруд 1,2; вказані 15/100 часток житлового будинку складаються з: житлового будинку літ. «А»: 3-2 кабінет; 3-3 коридор; 3-4 санвузол; загальною площею 27,7 кв.м., ганок літ. «а2», з підвалу літ. «а», приміщення ІІ, VI; визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/2 частку автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/2 частку від 15/100 часток, а саме на 75/1000 часток житлового будинку за № 34-а, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м., по вул. Кірова в м. Білгород Дністровському Одеської області та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 99,4 кв.м., загальною площею 233, 2 кв.м., підвалу літ. «б», вбиральні літ. «В», вбиральні літ. «Д»; споруд 1,2; вказані 15/100 часток житлового будинку складаються з: житлового будинку літ. «А»: 3-2 кабінет; 3-3 коридор; 3-4 санвузол; загальною площею 27,7 кв.м., ганок літ. «а2», з підвалу літ. «а» приміщення ІІ, VI; стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER] судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 1309, 95 грн., витрати за проведення судової будівельно технічної експертизи у розмірі 4000 грн.; витрати за надання правової допомоги у розмірі 5050 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з листопада 2008 року він з відповідачкою почали проживати разом однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки в цьому не було потреби. Факт того, що вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу підтверджується тим, що 21.01.2009 року вони придбали у [PERSON], [PERSON], [PERSON] нерухоме майно, а саме: квартиру №55 в житловому будинку № 149-А по вул. Ізмаїльській в м. Білгород - Дністровському Одеської області, куди і переїхали жити. Через деякий час вони вирішили повінчатись, в результаті чого 22.11.2009 року провели таїнство вінчання в Українській православній церкві Одесько-Ізмаїльської Єпархії. Також, через деякий час, оскільки між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, вони вирішили все ж таки зареєструвати шлюб та 30.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області було зареєстровано шлюб. Тобто, до офіційної реєстрації шлюбу вони фактично з листопада 2008 року проживали однією сімєю та вели спільне господарство, та майно, набуте сторонами за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності. Отже, за час проживання однією сімєю він з відповідачкою спільною працею та спільними зусиллями, за спільні кошти придбали та зареєстрували на імя відповідачки наступне майно: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та 15/100 часток житлового будинку за № 34-а, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м., по вул. Кірова в м. Білгород Дністровському Одеської області та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 99,4 кв.м., загальною площею 233, 2 кв.м., підвалу літ. «б», вбиральні літ. «В», вбиральні літ. «Д»; споруд 1,2; вказані 15/100 часток житлового будинку складаються з: житлового будинку літ. «А»: 3-2 кабінет; 3-3 коридор; 3-4 санвузол; загальною площею 27,7 кв.м., ганок літ. «а2», з підвалу літ. «а», приміщення ІІ, VI. Він, посилаючись на ст.70,71 СК України, та правовий висновок ВСУ по справі № 6-2811цс15; № 6-2670цс16, вказує на те, що не бажає виплачувати грошову компенсацію замість своєї частки за неподільні речі, а саме 15/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кірова,34 а, та автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а також не бажає отримувати будь-яку грошову компенсацію замість своєї частки, у звязку із чим вважає за необхідно визнати ідеальні частки на вищевказане майно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх безпідставність, надавши письмові заперечення проти позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30.11.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі , який 08.09.2015 року було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 134175, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. /т.1 л.с.12/. Позивач у своєму позові зазначає, що з листопада 2008 року до дня реєстрації шлюбу сторони проживали разом як чоловік і жінка однією сімєю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Даний факт підтверджує тим, що позивач разом із відповідачкою, з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншої, 21.01.2009 у простій письмовій формі у м. Білгород-Дністровському Одеської області уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], [PERSON] купили у [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру №55 в житловому будинку № 149-А по вул. Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, яка в цілому складається з:1 коридору, 2 житлової, 3 житлової, 4 комори, 5 житлової, 6 кухні, 7 ванної, 8- туалету, 9 балкону, 10 балкону. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2009 року по справі № 2-2732/2009, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 21.01.2009 року у простій письмовій формі, згідно якого [PERSON], [PERSON] купили у [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру №55 в житловому будинку № 149-А по вул. Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, яка в цілому складається з:1 коридору, 2 житлової, 3 житлової, 4 комори, 5 житлової, 6 кухні, 7 ванної, 8- туалету, 9 балкону, 10 балкону. /т.1 л.с.9/. Таким чином, сторони оформили своє право власності 26.03.2009 року на вищевказане нерухоме майно по 1/2 частині кожному у праві особистої приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. /т1 л.с.10/. Відповідачка зареєструвалась у квартирі № 55 в житловому будинку № 149-А по вул. Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, що підтверджується відміткою у її паспорті, та як зазначає позивач, сторони з того часу почали проживати у вказаній квартирі разом із відповідачкою та продовжували вести спільне господарство. Надалі, сторони вирішили повінчатись, в результаті чого 22.11.2009 року вони провели таїнство вінчання в Українській православній церкві Одесько-Ізмаїльської Єпархії /т.1 л.с.11/. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч. 2 ст. 3 СК сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. За для повного та обєктивного розгляду справи, у судове засідання, яке відбулось 08.12.2017 року були викликані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Усі вказали на той факт, що сторони дійсно проживали разом та вели спільне господарство. Вказані вище обставини підтверджують факт сумісного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу до того моменту, як сторони дійсно вирішили одружитись, а саме 30.11.2012 року. Даний факт також не заперечується і самою відповідачкою у її письмових запереченнях, наявних в матеріалах справи /т.1. л.с.137,205/ За таких обставин можна дійти висновку, що дійсно сторони до моменту реєстрації шлюбу, починаючи з листопада 2008 року проживали разом однією сімєю та були повязані спільним побутом. Тож, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині встановлення факту того, що [PERSON], [INFO] проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO] з листопада 2008 року по 30 листопада 2012 року. Стосовно вимог позивача про визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] спірного рухомого та нерухомого майна у вигляді автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та 15/100 часток житлового будинку за № 34-а, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м., по вул. Кірова в м. Білгород Дністровському Одеської області, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 05.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу частки житлового будинку, відповідно до якого відповідачка купила у [PERSON] 15/100 часток житлового будинку за № 34-а, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м., по вул. Кірова в м. Білгород Дністровському Одеської області та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 99,4 кв.м., загальною площею 233, 2 кв.м., підвалу літ. «б», вбиральні літ. «В», вбиральні літ. «Д»; споруд 1,2; ці 15/100 часток житлового будинку складаються з: житлового будинку літ. «А»: 3-2 кабінет; 3-3 коридор; 3-4 санвузол; загальною площею 27,7 кв.м., ганок літ. «а2», з підвалу літ. «а» ІІІ приміщення загальною площею 4,5 кв.м., в загальному користуванні з підвалу літ. «а» приміщення ІІ, VІ /т1 л.с.18-19/. [PERSON] зареєструвала своє право власності на вказану частину нерухомого майна у встановленому порядку, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав та виготовила технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок /т.1. л.с.20,14-17,21/. Також, в 2012 році відповідачем було придбано та оформлено на імя [PERSON] право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. /т1 л.с.13/. У відповідності до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 21 СК України, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Як свідчить аналіз змісту ст. 74 СК, це положення може розглядатися лише як загальне правило. Проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу є підставою для виникнення у них права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання. Виходячи із приписів коментованої ст.74 СК України, у разі наступної реєстрації шлюбу такими особами майно, набуте до реєстрації шлюбу, також вважається об'єктом спільної сумісної власності подружжя згідно ч. 1 ст. 74 СК, а не особистою власністю кожного з подружжя за пунктом першим ч. 1 ст. 57 СК. Водночас згідно ч. 2 ст. 74 СК на фактичне подружжя поширюються усі положення глави 8 СК "Право спільної сумісної власності подружжя". У відповідності до Правової позиції ВСУ, висловленої в Постанові від 05 квітня 2017 року у справі №6-399цс17: статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається із наданих письмових заперечень представника відповідача, вона вказує на те, що 15/100 часток житлового будинку № 34А, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м. по вул. Єврейська (Кірова) в м. Білгород-Дністровський Одеської області їй купили її батьки та це є її особистою власністю. За свої особисті кошти вона купила автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] /т.1 л.с.137-139/. Разом з тим, нею не надано жодного належного доказу вказаних стверджень. В судовому засіданні, яке відбулось 08.12.2017 року свідок [PERSON], у якого згідно договору купівлі-продажу від 05.04.2012 року відповідачка купила 15/100 нерухомого майна, вказав на той факт, що саме позивач по справі [PERSON] безпосередньо цікавився зазначеним приміщенням та вів усі розмови стосовно купівлі-продажу спірного обєкту нерухомості, та саме він надав особисто грошові кошти за купівлю приміщення. Також, задля повного та обєктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу від 04.02.2016 року, відповідно до якої зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області та Білгород-Дністровську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області надати відомості про фінансовий стан, місце праці та сплати податків з доходу [PERSON], який мешкає за адресою: вул. Ізмаїльська 135/11, м. Білгород - Дністровський, Одеська область; ВРЕР ДАІ в м. Білгород-Дністровський Одеської області надати відомості про транспортні засоби, які були зареєстровані за період 2008 року по теперішній час, за [PERSON], який мешкає за адресою: вул. Ізмаїльська 135/11, м. Білгород-Дністровський, Одеська область; відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області надати відомості про арешти, які накладені на майно [PERSON], який мешкає за адресою: вул. Ізмаїльська 135/11, м. Білгород-Дністровський, Одеська область. Згідно наданої на запит суду інформації з відділу ДВС Білгород-Дністровського МУЮ повідомлено, що 12.02.2016року № 03-33-6002 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в розмірах і обсягах, необхідним для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. /т1 л.с.105/ У відповідності до листа № 2100/05 від 25.02.2016 року з Білгород-Дністровського обєднаного управління ПФУ повідомлено, що [PERSON] зареєстрований виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 22.01.2003 року як підприємець. Знятий з обліку в управлінні 20.09.2010 року, страхові внески за період з 22.01.2003 року по 20.09.2010 року сплачені в повному обсязі. /т1 л.с.108/. Згідно листа № 5143/402 від 15.03.2016 року з територіального сервісного центру 5143 повідомлено, що на імя [PERSON], адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 135/11, з 2008 року зареєстровано наступні транспортні засоби: «MERCEDES-BENZ609D», 1990 р.в., д/н [NUMBER], «VOLKSWAGEN PASSAT», 1994 р.в., д/н [NUMBER], «ВАЗ2107», 2002 р.в., д/н [NUMBER]. /т1 л.с.129/. Згідно реєстраційної картки ТЗ «MERCEDES-BENZ609D», 1990 р.в., д/н [NUMBER] він був придбаний у відповідності до довідки-рахунку № ААЕ912659 - 29.10.2015 року, тобто вже після розірвання шлюбу, а у відповідності до реєстраційної картки АМТ, автомобіль «ВАЗ2107»,2002 р.в., д/н [NUMBER] був приданий згідно довідки-рахунок ЄГП 611907 30.06.2007 року, тобто задовго до того, як сторони почали проживати разом однією сімєю. Вимоги стосовно поділу транспортних засобів: «MERCEDES-BENZ609D», 1990 р.в., д/н [NUMBER], «VOLKSWAGEN PASSAT», 1994 р.в., д/н [NUMBER], «ВАЗ2107»,2002 р.в.,д/н [NUMBER] були заявлені представником відповідачки у зустрічній позовній заяві від 29.12.2016 року, проте ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності подружжя повернуто за вимогою представника відповідачки /т2 л.с.196/. Таким чином, в даному судовому процесі вони не досліджувались. З матеріалів справи також вбачається, що 23.05.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, зобов'язано Білгород-Дністровську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області, що розташоване за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Московська 18 надати належним чином посвідчені документи: довідку про доходи («Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та отриманих податків») [PERSON], [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER]), що зареєстрована за адресою: [INFO] за період з 01.09.2008 року по 01.10.2015 року; довідку про джерела виплачених доходів та утриманих податків (Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела виплачених доходів та утриманих податків) [PERSON], [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER]), що зареєстрована за адресою: [INFO] за період з 01.09.2008 року по 01.10.2015 року; довідку про доходи («Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та отриманих податків») [PERSON], [INFO], що зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] за період з 01.09.2008 року по 01.10.2015 року; довідку про джерела виплачених доходів та утриманих податків (Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела виплачених доходів та утриманих податків) [PERSON], [INFO], що зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] за період з 01.09.2008 року по 01.10.2015 року. Зобов'язано Білгород-Дністровське обєднане управління ПФУ Одеської області, що розташоване за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кірова 28 надати належним чином посвідчені довідку про розмір заробітку, з якої були сплачені страхові внески, з зазначенням суми відрахування в пенсійний фонд із заробітної плати [PERSON], [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER]), що зареєстрована за адресою: [INFO] за період з 01.09.2008 року по 01.10.2015 року. /т1 л.с.152-153/. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до довідки № 10 від 23.02.2016 року, [PERSON] дійсно працює в КЗ «Білгород-Дністровська ЦРЛ» сестрою медичною стаціонару травматологічного відділення з 09.07.1996 року (наказ № 27-к від 08.07.1996 року). Працює по теперішній час /т.1. л.с.136/. Згідно наданої з Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповіді про розмір сум заробітку, з якої були сплачені страхові внески, з зазначенням суми відрахувань в Пенсійний фонд із заробітної плати [PERSON] за період 01.09.2008 року по 31.09.2015 року вбачається, що за 2008 звітний рік, [PERSON] на ДП «Південь-курорт-сервіс» отримала 12859,18 грн., за роботу у Білгород-Дністровській центральній районній лікарні за 2008 звітний рік отримала 12040,03 грн. /т.1 л.с.160/. За 2009 звітний рік [PERSON] у Білгород-Дністровській центральній районній лікарні отримала 16235,21 грн. /т. 1 л.с. 161/, за 2010 звітний рік 882,37грн.+18319,92 грн. /т.1. л.с.162/, за 2011 звітний рік [PERSON] у Білгород-Дністровській центральній районній лікарні отримала 3437,05 грн+14770,24 грн. /т.1. л.с.163/, за 2012 звітний рік 24171,88 грн. /т.1 л.с.164/, за 2013 звітний рік 14487,96 грн. +9244,64 грн./т.1 л.с.165/, за 2014 звітний рік 24940,53 грн. /т.1. л.с.166/,за 2015 звітний рік 2809,39 грн. /т.1 л.с.167/. З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2012 року [PERSON] купила у [PERSON] 15/100 часток житлового будинку за № 34-а, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м., по вул. Кірова в м. Білгород-Дністровському Одеської області за 191990 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу частки житлового будинку. /т.1 л.с.18/ В той же час, у відповідності до довідки про доходи, виданої КЗ « Білгород-Дністровська центральна районна лікарня», [PERSON] з 01.09.2008 року по 01.10.2015 року отримала загальну суму доходів у розмірі 144685,40 грн. /т.1 л.с.135/. Таким чином, відповідачкою не доведено, що вказаний обєкт нерухомості та спірний автомобіль є її особистою приватною власністю, про що вона вказала у своїх запереченнях. Матеріали справи містять докази, що батько відповідачки [PERSON] за період з 01.07.2008 року по 31.12.2015 року отримував дохід з підприємницької діяльності. /т.1 л.с.186-187/ Проте, ані в судовому засіданні, ані в матеріалах справи немає доказів того що батьки відповідачки придбали для [PERSON] вказаний вище обєкт нерухомості за власні кошти, адже згідно договору купівлі-продажу саме [PERSON] виступала покупцем, а згідно пояснень свідка [PERSON], у якого було придбано 15/100 часток житлового будинку саме [PERSON] займався вказаним питанням щодо придбання обєкту нерухомості з подальшою передачею грошових коштів. Платоспроможність відповідачки для придбання за власні кошти спірного майна, враховуючи розмір її доходу, за наявними в матеріалах справи доказами, судом не встановлено. Таким чином, вищевказане майно у вигляді автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та 15/100 часток житлового будинку за № 34-а, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м., по вул.. Кірова в м. Білгород Дністровському Одеської області є обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], оскільки було придбано за час проживання позивача та відповідача однією сімєю без реєстрації шлюбу, за їх спільні кошти, набуті спільною працею, оскільки власного доходу позивачки, за доказами наявними в матеріалах справи не вистачило б на купівлю обєкту нерухомості, та купівлю автомобіля. Позивач у своєму позові також просив визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного майна. Стосовно вказаних вимог суд приходить до наступного. Так, за клопотанням представника позивача, 16.12.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу, згідно якої призначено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності подружжя судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту ПМП «ЕКС» (вул. Першотравнева 49/2, м. Білгород-Дністровський), на вирішення експертизи поставлено наступні питання:1.Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити, шляхом виділення 1/2 частки обєкта нерухомого майна, а саме: 15/100 часток житлового будинку №34а, який розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м. по вул. Кірова, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, який складається в цілому з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею 233,2 кв.м., житловою площею 99,4 кв.м.; літ.«б» - підвал; літ.«В» - вбиральня; літ.«Д» - вбиральня; № 1,2 споруди; 15/100 часток житлового будинку складаються з: літ.«А» - житловий будинок; 3-2 кабінет, 3-3 коридор, 3-4 санвузол, загальною площею 27,7 кв.м., літ. «а2» - ганок, з підвалу літ.«а» приміщення ІІ,VI. 2. Які варіанти розподілу виділення 1/2 частки обєкта нерухомого майна, а саме: 15/100 часток житлового будинку №34а, який розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м. по вул. Кірова, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, який складається в цілому з: літ.«А» - житлового будинку, загальною площею 233,2 кв.м., житловою площею 99,4 кв.м.; літ. «б» - підвалу; літ.«В» - вбиральні; літ.«Д» - вбиральні; №1,2 споруд; 15/100 часток житлового будинку складаються з: літ.«А» - житлового будинку, 3-2 кабінету, 3-3 коридору, 3-4 санвузолу, загальною площею 27,7 кв.м., літ.«а2» - ганка, з підвалу літ. «а» приміщення ІІ,VI, можливо визначити відповідно до часток співвласників та вимог нормативно-правових актів? У відповідності до висновку № 38/12 судової будівельно-технічної експертизи, виходячи з архітектурно-планувального рішення приміщень житлового будинку, що підлягають поділу, при дотриманні з вимогами діючої законодавчої та нормативно-технічної літератури, розділити 15/100 частки житлового будинку шляхом виділення по 1/2 частки кожному співвласнику належної площі житлового будинку у відповідності із ідеальною часткою 13,85 м2 із житлового будинку по вул. Кірова, 34а в м. Білгород-Дністровському Одеської області в натурі, з врахуванням виділу житлових і підсобних приміщень, що регламентуються будівельними нормами, не надається технічно можливим, так як їх частка менше ніж мінімальний виділ в натурі. На підставі вищевикладеного 15/100 часток житлового будинку №34а, який розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м. по вул. Кірова, м. Білгород-Дністровський, Одеської області не підлягають поділу на 2 самостійні квартири з окремими виходами, згідно часток співвласників у нерухомості. В звязку з тим, що розділити в натурі 15/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кірова, 34а не є технічно можливим, експертом розрахована ринкова вартість обєкту дослідження для визначення грошової компенсації між співвласниками. Ринкова вартість 15/100 часток вказаного житлового будинку отримана порівняльним підходом станом на 30.03.2017 року склала 684550 грн. /т.1. л.с.212-242/ Вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4-5 статті 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною пятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Вказаний правовий висновок міститься у постанові ВСУ у справі № 6-2565цс16. Таким чином, враховуючи те, що жодним із сторін не вчинено передбачених частиною пятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, та позивач заперечує щодо виплати йому грошової компенсації замість його частки за неподільні речі, а саме: 15/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кірова,34а, та автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а також не бажає отримувати будь-яку грошову компенсацію замість своєї частки, враховуючи те, що ані автомобіль, ані 15/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кірова,34а не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд вважає в даному випадку визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, необхідно визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/2 частку автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Пассат, тип легковий універсал, номер шасі WVWZZZ3CZ7ED28637, колір сірий, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а також на 1/2 частку від 15/100 часток, а саме на 3/40 часток житлового будинку за № 34-а, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м., по вул.. Кірова в м. Білгород Дністровському Одеської області та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 99,4 кв.м., загальною площею 233, 2 кв.м., підвалу літ. «б», вбиральні літ. «В», вбиральні літ. «Д»; споруд 1,2; вказані 15/100 часток житлового будинку складаються з: житлового будинку літ. «А»: 3-2 кабінет; 3-3 коридор; 3-4 санвузол; загальною площею 27,7 кв.м., ганок літ. «а2», з підвалу літ. «а», ІІІ - приміщення, загальною площею 4,5 кв.м., в загальному користуванні з підвалу літ. "а". приміщення ІІ, VI. Позивач зазначив невірно поділ 15/100 часток по 1/2 кожному із сторін, вважаючи за доцільне визнати за ним право власності на 75/100 часток спірного житлового будинку, що не дорівнює його ідеальній частці у спільної сумісної власності. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визнання за ним 75/1000 часток житлового будинку за № 34-а, що розташований на земельній ділянці площею 328 кв.м., по вул.. Кірова в м. Білгород Дністровському Одеської області та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 99,4 кв.м., загальною площею 233, 2 кв.м., підвалу літ. «б», вбиральні літ. «В», вбиральні літ. «Д»; споруд 1,2; вказані 15/100 часток житлового будинку складаються з: житлового будинку літ. «А»: 3-2 кабінет; 3-3 коридор; 3-4 санвузол; загальною площею 27,7 кв.м., ганок літ. «а2», з підвалу літ. «а» приміщення ІІ, VI задоволенню не підлягають. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь [PERSON] судові витрати, а саме 1309,95 грн, та витрати за проведення судової будівльно - технічної експертизи у розмірі 4000 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 5050 грн ,суд приходить до наступного. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до квитанції № 156 від 28.09.2015 року, позивачем за подання до суду вказаного позову сплачено судовий збір у розмірі 1309,95 грн. /т1. л.с.1/ У відповідності до розрахунку гонорару за надану правову допомогу адвокатом [PERSON] (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 2139) розраховано та сплачено позивачем грошові кошти у розмірі 1000 грн /т.1 л.с.22-25/, згідно розрахунку гонорару за надану правову допомогу №2 адвокатом [PERSON] (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 2139) розраховано та сплачено позивачем грошові кошти у розмірі 4050 грн /т.2 л.с.175/. Також, матеріали справи містять докази сплати позивачем за проведення судової будівельно-технічної експертизи грошових коштів у розмірі 4000 грн., згідно квитанції № 100Х52614 /т.2 л.с.176/. За таких обставин усі судові витрати, сплачені позивачем підлягають відшкодуванню позивачу згідно наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Outcome: partial