Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 30 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір №б/н, згідно умов якого відповідачці було видано кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом в заяві. Зазначає, що відповідачка [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит, в зв'язку з чим станом на 31 грудня 2017 року утворилась прострочена заборгованість в сумі 70303 грн. 17 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 4486 грн. 84 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 58978 грн. 46 коп., заборгованості за пенею в сумі 3252 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 3335 грн. 87 коп. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь несплачену заборгованість за кредитним договором в сумі 70303 грн. 17 коп., а також судові витрати в сумі 1762 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2018 року даний позов залишено без руху. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. Представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" Радковський В.С. в судовому засіданні всі обставини викладені в позові підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час, дату і місце розгляду справи в суді, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, подавши відповідну заяву. Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 29 липня 2009 року уклали кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При підписанні Анкети-Заяви останній підтвердив, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також підтвердив ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. За нормами частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Окрім того, у статті 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір від 29 липня 2009 року відповідачка не оскаржувала, в установленому законом порядку він не визнаний недійсним, а тому згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також відповідачка не оспорювала факт підписання наданих банком документів та здійснення банківських операцій за картковим рахунком, що зокрема підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (частина 2 статті 1050 ЦК України). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Представник відповідачки, не оспорюючи факт отримання первинної кредитної картки та кредитних коштів, заявив про застосування позовної давності. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній стороні карти, включно. Після закінчення строку дії картки строк її продовжується шляхом надання картки з новим строком дії. За укладеним між сторонами кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-7), довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти ( а.с.87), виписки з особового рахунку (а.с.91-102), довідки про видачу кредитних карток (а.с. 88), які надані банком до позовної заяви та під час розгляду справи, вбачається, що позичальнику після отримання картки було неодноразово збільшено кредитний ліміт, максимальний розмір якого становив 4490 грн., з якого відповідачкою фактично не повернуто 4486 грн. 84 коп., а також надано наступні кредитні картки з такими термінами дії: [NUMBER] від 31 липня 2008 року з терміном дії до травня 2009 року; № [NUMBER] від 29 липня 2009 року з терміном дії до травня 2012 року; № [NUMBER] від 14 червня 2010 року з терміном дії до травня 2014 року; [NUMBER] від 26 червня 2012 року з терміном дії до листопада 2015 року; [NUMBER] від 26 червня 2012 року з терміном дії до червня 2016 року. Оскільки, як вбачається із виписки з особового рахунку, розрахунок заборгованості здійснювався за основною карткою № [NUMBER], строк дії останньої картки тривав до червня 2016 року, суд вважає, що позивачем наведеними вище доказами доведено отримання та неповернення відповідачкою кредитних коштів до закінчення строку дії вказаної картки, а відповідно і кредитного договору - до 30 червня 2016 року, кредиту у розмірі 4486 грн. 84 коп. Також судом не можуть братися до уваги заперечення представника відповідача про те, що докази надані банком до позовної заяви неналежні, не містять відомостей про суму 4490 грн. кредитного ліміту, наданого відповідачу на платіжну картку, оскільки, як вбачається із розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, [PERSON] неодноразово користувалася кредитними коштами та протягом тривалого часу виконувала умови договору споживчого кредиту, сплачуючи заборгованість у розмірі, визначеному вказаним договором з розрахунку отриманої відповідачем суми коштів, тобто вчиняла дії, що підтверджують визнання нею вказаного боргу або іншого обов'язку за кредитним договором. Тому такі доводи представника відповідача судом відхиляються, як необґрунтовані. 19 липня 2018 року відповідачка [PERSON] звернулася до суду із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності в суді та просила відмовити в задоволенні позову. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 47 статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Як підтверджується матеріалами справи, користуючись кредитними коштами, відповідачка періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом, останній платіж вона здійснила 06 липня 2015 року. Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс16. Як зазначалося вище, строк дії виданої відповідачу картки [NUMBER] був визначений до червня 2016 року. З огляду на викладене та з урахуванням наведених обставин і факту пред'явлення банком позову 20 лютого 2018 року, вбачається, що позов в частині стягнення тіла кредиту заявлено в межах позовної давності. Що стосується позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, нарахованих за період до 20 лютого 2015 року, то суд враховує, що договором передбачено погашення процентів за користування кредитом періодичними щомісячними платежами. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верхового Суду України, викладеному у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. Отже, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих за період до 20 лютого 2015 року заявлено після спливу трирічної позовної давності, що з урахуванням заяви відповідачки про її застосування та відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, нарахованих за вказаний період. З огляду на трирічну позовну давність з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню проценти за користування кредитом, нараховані лише за період з 20 лютого 2015 року по 30 червня 2016 року - закінчення строку дії договору. Виходячи з базової відсоткової ставки у розмірі 36%, зміненої відсоткової ставки у розмірі 30% та 34,8% на рік, а з 1 квітня 2015 року відсоткової ставки 43,2% річних, з якої суд провів розрахунки у межах предмету позову, розмір заборгованості за процентами, що підлягає стягненню з відповідачки за період з 20 січня 2015 року по 30 червня 2016 року, становить 2623 грн. 14 коп., яка визначена згідно наступного розрахунку: 1) 4486 грн. 84 коп. (сума боргу на яку нараховуються відсотки) : 100 х 34,8 % річних : 360 х 8 днів (період з 20 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року) = 34 грн. 69 коп.; 2) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 34,8 % річних : 360 х 4 дні (період з 28 лютого 2015 року по 04 березня 2015 року) = 17 грн. 34 коп.; 3) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 34,8 % річних : 360 х 24 дні (період з 04 березня 2015 року по 28 березня 2015 року) = 104 грн. 09 коп.; 4) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 34,8 % річних : 360 х 3 дні (період з 28 березня 2015 року по 31 березня 2015 року) = 13 грн.; 5) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 34,8 % річних : 360 х 1 день (період з 31 березня 2015 року по 01 квітня 2015 року) = 04 грн. 33 коп.; 6) 4486 грн. 84 коп.: 100 х 43,2 % річних : 360 х 29 днів (період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року) = 156 грн. 14 коп.; 7) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 29 днів (період з 30 квітня 2015 року по 29 травня 2015 року) = 156 грн. 14 коп.; 8) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 29 травня 2015 року по 30 травня 2015 року) = 05 грн. 38 коп.; 9) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 30 травня 2015 року по 31 травня 2015 року) = 05 грн. 38 коп.; 10) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 29 днів (період з 31 травня 2015 року по 29 червня 2015 року) = 156 грн. 14 коп.; 11) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 29 червня 2015 року по 30 червня 2015 року) = 05 грн. 38 коп.; 12) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 6 днів (період з 30 червня 2015 року по 06 липня 2015 року) = 32 грн. 30 коп.; 13) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 24 дні (період з 06 липня 2015 року по 30 липня 2015 року) = 129 грн. 22 коп.; 14) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 30 липня 2015 року по 31 липня 2015 року) = 05 грн. 38 коп.; 15) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 19 днів (період з 31 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року) = 102 грн. 29 коп.; 16) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 12 днів (період з 19 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року) = 64 грн. 61 коп.; 17) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 30 днів (період з 31 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року) = 161 грн. 52 коп.; 18) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 30 днів (період з 30 вересня 2015 року по 30 жовтня 2015 року) = 161 грн. 52 коп.; 19) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 30 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2015 року) = 05 грн. 38 коп.; 20) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 30 днів (період з 31 жовтня 2015 року по 30 листопада 2015 року) = 161 грн. 52 коп.; 21) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 30 листопада 2015 року по 31 листопада 2015 року) = 05 грн. 38 коп.; 22) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 30 днів (період з 31 листопада 2015 року по 30 грудня 2015 року) = 161 грн. 52 коп.; 23) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 30 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року) = 05 грн. 38 коп.; 24) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 10 днів (період з 31 грудня 2015 року по 10 січня 2016 року) = 53 грн. 84 коп.; 25) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 19 днів (період з 10 січня 2016 року по 29 січня 2016 року) = 102 грн. 29 коп.; 26) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 29 січня 2016 року по 31 січня 2016 року) = 05 грн. 38 коп.; 27) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 29 днів (період з 31 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року) = 156 грн. 14 коп.; 28) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 29 днів (період з 29 лютого 2016 року по 29 березня 2016 року) = 156 грн. 14 коп.; 29) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 2 дні (період з 29 березня 2016 року по 31 березня 2016 року) = 10 грн. 76 коп.; 30) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 29 днів (період з 31 березня 2016 року по 29 квітня 2016 року) = 156 грн. 14 коп.; 31) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 29 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року) = 05 грн. 38 коп.; 32) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 29 днів (період з 30 квітня 2016 року по 29 травня 2016 року) = 156 грн. 14 коп.; 33) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 29 травня 2016 року по 30 травня 2016 року) = 05 грн. 38 коп.; 34) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 1 день (період з 30 травня 2016 року по 31 травня 2016 року) = 05 грн. 38 коп.; 35) 4486 грн. 84 коп. : 100 х 43,2 % річних : 360 х 29 днів (період з 31 травня 2016 року по 30 червня 2016 року) = 156 грн. 14 коп. Отже нараховані відсотки складають 2623 грн. 14 коп. Не підлягає до задоволення позовна вимога позивача про стягнення з відповідачки пені в сумі 3252 грн.00 коп., оскільки пропущений строк позовної давності, про застосування якого відповідачкою подано заяву, а відповідно до частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відносно позовної вимоги про стягнення з відповідачки 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 3335 грн. 87 коп. штрафу (процентна складова) необхідно зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок Верховний Суд України виклав у постанові 21 жовтня 2015 року в справі 6-2003цс15. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час тарифами обслуговування кредитних карт передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням. Тобто, вимога банку про стягнення з відповідачки штрафу є подвійною відповідальністю і суперечить статті 61 Конституції України. Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 3335 грн. 87 коп. штрафу (процентна складова) має бути відмовлено. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки [PERSON], як позичальника за кредитним договором, згідно умов цього договору належить стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 7109грн. 98 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 4486 грн. 84 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2623 грн. 14 коп., задовольнивши частково позовні вимоги. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 178грн. 13 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial