Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить стягнути з казенного підприємства «Південукргеологія» на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 25244,92 гривень В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона працює на казенному підприємстві «Південукргеологія» з 1976 року. Під час знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з травня 2016 року по листопад 2016 року у розмірі 12679,73 гривень. Окрім цього відповідачем станом на квітень 2017 року була нарахована, але не сплачена компенсація за несплачену заробітну плату у розмірі 12565,19 гривень. На теперішній час заборгованість перед позивачем складає 25244,92 гривень. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 січня 2019 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2019 року витребувано від казенного підприємства «Південукргеологія» розрахункові листи по заробітній платі [PERSON] за період з травня 2016 року по листопад 2016 року та довідку про заборгованість по заробітній платі за вказаний період. Проте, вказана вище ухвала до теперішнього часу відповідачем не виконана, витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору, не подані. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2019 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано копію паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, розрахункові листки за січень 2018 року та жовтень 2018 року, а також довідку Форма ОК-5 - індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] з Пенсійного фонду України. Разом з тим, відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Підстави для звільнення позивача від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні. Позивачем не надано суду відомостей про те, що вона перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем. Відсутні відомості про наявність заборгованості по заробітній платі станом на час розгляду справи, період, за який утворилася ця заборгованість. На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі з боку відповідача позивачкою надано розрахунковий лист за січень 2018 року, відповідно до якого борг за підприємством на кінець місяця складає 23848,51 гривень; розрахунковий лист за жовтень 2018 року, відповідно до якого борг за підприємством на кінець місяця складає 23575,72 гривень. Також, позивачем надано довідку Форма ОК-5 - індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] з Пенсійного фонду України. Суд вважає, що зазначені документи не є належними та допустимими доказами підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачкою по заробітній платі, виходячи з наступного. Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата -це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Підтвердженням суми наявності заборгованості по заробітній платі може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. п. 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489 затверджено та введено в дію типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій: № П-1 «Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу». № П-3 «Наказ (розпорядження) про надання відпустки». № П-4 «Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)». № П-5 «Табель обліку використання робочого часу». № П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника». № П-7 «Розрахунково-платіжна відомість (зведена)». Відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" створено Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування. Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб. Відповідно до статті 20 Закону реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України. Відповідно до пункту 3 частини третьої Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562, дані до реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них вносяться на підставі звітності, що подається страхувальниками до органів доходів і зборів та передається до Пенсійного фонду України в порядку міжвідомчого обміну інформацією, та відомостей, що надходять з інших джерел, визначених статтею 18 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Слід зазначити, що пенсійний фонд не є контролюючим органом за перерахуванням грошових коштів. Таким чином, форма ОК-5 індивідуальні відомості про застраховану особу не є доказом про наявність заборгованості підприємства по заробітній платі. В зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачки про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки нею не доведено обставин, на які вона посилалась в обґрунтування позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed