Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що 23.10.2012 року між [PERSON] , покійним чоловіком позивача та приватним підприємцем [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,9261 га № 70 від 23.10.2012 року на строк 5 років, на підставі якого [PERSON] передав в оренду належні йому дві земельні ділянки площею 1,8973 га з кадастровим номером 3223187700:05:019:0005 та площею 1,0288 га з кадастровим номером 3223187700:04:005: 0005 , що належали йому на підставі Державного акту серії ЯД № 650933. [INFO] [PERSON] помер, а відповідач зареєстрував договір оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав 27.05.2016 року після смерті власника. Позивач прийняв спадщину і є власником земельної ділянки загальною площею 2,9261 га. Позивач в зв`язку з не здійсненням відповідачем орендної плати в повному обсязі в порушення умов договору неодноразово звертався до нього з письмовим зверненням про розірвання договору оренди та виплату заборгованості по орендній платі, але останній його вимогу проігнорував та будь-якої відповіді на звернення не надав. З огляду на викладені обставини позивач просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 04.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 07.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримав і проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відзиву, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направляв, тому суд вважає за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 23.10.2012 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,9261 га № 70 від 23.10.2012 року на строк 5 років, на підставі якого [PERSON] передав в оренду належні йому дві земельні ділянки площею 1,8973 га з кадастровим номером 3223187700:05:019:0005 та площею 1,0288 га з кадастровим номером 3223187700:04:005: 0005 , що належали йому на підставі Державного акту серії ЯД № 650933. [INFO] [PERSON] помер,про що зроблено відповідний актовий запис № 8 від 18.03.2016 року Виконавчим комітетом Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 16). Відповідач зареєстрував договір оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав 27.05.2016 року вже після смерті [PERSON] (а.с. 12-15). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом та набув право власності на вказані дві земельні ділянки, що перебувають в оренді відповідача з 20.09.2016 року. Наведене підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за законом та Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майне (а.с.21-27). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким відповідно до ст.1220 ЦКУ є вважається день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Встановленим є те, що позивач в вересні 2016 року, в вересні 2017 року та в січні 2019 року звертався до відповідача з вимогою розрівання договору оренди та погашення заборгованості з орендної плати (а.с.28-38). Матеріали справи не містять відповідь відповідача на вказані листи-звернення з повідомленням щодо відмови розірвання договорів оренди землі та як вказує позивач вказані звернення були проігноровані відповідачем. Стаття 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема з договору. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до абзацу першого частини першої ст. 792 ЦК України, статті 13 Закону України "Про оренду землі" за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. Стаття 611 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; В ч.2 ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Після оформлення права на спадщину позивач [PERSON] фактично став однією із сторін договору оренди землі, а саме орендодавцем. Згідно п. 4.3 орендного договору земельної ділянки №70 від 23.10.2012 року орендна плата вноситься орендарем раз в рік з 15.08 по 15.11 кожного року, в грошовій формі в сумі 2 100,00 гривень,що становить не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням індексації . Згідно п. 12.3 орендного договору земельної ділянки №70 від 23.10.2012 року умовою розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання орендарем обов`язку своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату. В свою чергу відповідач, проігнорувавши виклик до суду, не надав суду жодного доказу виконання своїх зобов`язань по виплаті позивачу орендної плати. Згідно ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст.651ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Враховуючи наведене, договір оренди земельної ділянки може бути розірвано в судовому порядку на вимогу орендодавця у випадку невиконання орендарем свого обов`язку щодо сплати орендної плати, так як дана умова є істотною для даного договору. Виплата орендарем орендної плати за договором є його основним обов`язком, невиконання якого є порушенням умов договору, так як орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує лише на її виплату. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань по сплаті орендної плати в порушення умов договору, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд, розглянувши справу в межах позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, проаналізувавши чинне матеріальне право, що передбачає відповідні правовідносини, приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved