Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10.04.2017 року. Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. [PERSON] зазначила, що відповідач останнім часом відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини. Окрім цого, позивачка зазначила, що, відповідач [PERSON], є інвалідом І групи загального захворювання, отримує лікування, що змушує його, майже постійно перебувати за місцем його лікування. даний факт підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААЖ № 685208. В зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 03.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, допустити негайне виконання рішення щодо стягнення сум в межах платежу за один місяць. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи без іі участі, просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не прибув, до суду також подав клопотання від 10.05.2108 року, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 1991 року сторони зареєстрували шлюб Куйбишевським РАГСом (актовий запис № 83), який було розірвано рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10.04.2017 року. Під час шлюбу у сторін 22 вересня 2003 року народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 134440, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області 17 жовтня 2003 року. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, позивач та відповідач зобов'язані утримувати сина до досягнення ним повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, позивач має право на отримання від відповідача аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. При цьому, розмір аліментів, про стягнення яких просить суд позивачка, зважаючи на наведені вище норми чинного на час розгляду справи законодавства, суд вважає розумним та обґрунтованим. Також судом приймається до уваги, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Аліменти на утримання дитини мають бути стягнуті з відповідача від дня пред'явлення позову. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 03.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу за один місяць має бути допущено до негайного виконання. Позивачку [PERSON] при предявленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а відповідач [PERSON] є інвалідом І групи, і згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" його звільнено від сплавити судового збор, тому суд має підстави для звільнення сторін, від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved