Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач до суду з позовними вимогами в котрих просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошову суму індексу інфляції з суми боргу та 3% річних посилаючись на вимоги ст.625 ЦК України. При цьому зазначає, що відповідачка в повному обсязі не виконала рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.03.2016р. за яким на її користь стягнуто 755 590,36 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача три відсотки річних та інфляційні втрати в розмірі 61 079,80 грн. (за період з 14.08.2018 року по 28.03.2019р.) та три відсотки річних в сумі 53 905,68 грн. (за період з 29.03.2016р. по 13.08.2018 року), всього 114 985,48 грн., відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2019 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, підтримав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позивачем неправильно обрахована сума інфляційних витрат та 3% річних за порушення грошового зобов`язання. Крім того, відповідачем зазначено, що фактична сума боргу є меншою, оскільки з 03.2018р. за постановою державного виконавця здійснюються утримання з заробітної плати відповідача. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд встановив наступні обставини: Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.03.2016р. по справі № 523/18096/15-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] суму боргу в розмірі 280953 гривень, 10 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 462328,11 гривень, три процента річних за порушення грошового зобовязання в розмірі 6219,25 гривень, судові витрати в розмірі 6090,00 гривень, а всього 755 590,36 грн. Сторонами по справі визнано, що на теперішній час вказане судове рішення в повному обсязі не виконано. Згідно з розрахунком позивача за період з 29.03.2016р. по 13.08.2018 року 3% річних від загальної суми боргу, визначеної рішенням суду складають 53905,68 грн. Позовних вимог про стягнення інфляційних нарахувань за вказаний період не заявлено. Відповідно до протоколу електронних торгів № 351666 від 14.08.2018р., проведених ДП "СЕТАМ", реалізовано нерухоме майно відповідача та сплачено позивачу 89 566,85 грн. в рахунок погашення боргу за вищевказаним судовим рішенням. Враховуючи вказане часткове погашення суми боргу, позивачем надано розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 14.08.2018 року по 28.03.2019р. в розмірі 53 905,68 грн. Представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено про неправильність здійснення вказаних розрахунків, однак власного розрахунку суду не надано. Також , суд критично ставиться до наданих представником відповідача довідок з місця роботи [PERSON] від 15.05.2019р., оскільки з них неможливо встановити наявність відрахувань із заробітної плати відповідача, які здійснювались саме на виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.03.2016р. по справі № 523/18096/15-ц. У наданій представником відповідача довідці за період з 01.03.2018р. по 31.12.2018р. зазначено лише про суми сплачених аліментів. В довідці про доходи [PERSON] за період з 01.01.2019р. по 30.04.2019р зазначено "Виконавчий лист", проте за яким самим виконавчим листом здійснюється стягнення - не вказано. Крім того, в даній довідці абзацом нижче міститься розрахунок загальної суми доходи без урахування аліментів. Інших доказів, які могли вплинути на розрахунки загального розміру заборгованості, суми індексу інфляції в грошовому виразі та 3% річних за вказані позивачем періоди, відповідачем не надано. Клопотань про витребування доказів у строки передбачені ст.ст. 83, 84 ЦПК України відповідачем та його представником не заявлялось. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Правилами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилалась на положення ст. 625 ЦК України оскільки борг за судовим рішення своєчасно та в повному обсязі не сплачено. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.2ст.625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15. Аналогічна позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018р. у справі № 686/21962/15-ц. За таких обставин, позов задовольняється. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому судовий збір стягується з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved