Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що відповідачі, є споживачами теплової енергії у квартирі [ADDRESS] за фактичними договірними відносинами . В позові зазначено, що відповідачі не уклали договір на надання житлово-комунальних послуг, тому позивачем надано послуги з теплопостачання без укладання письмового договору, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повинні сплачувати кошти за їх надання на підставі відкритого на їх ім`я особового рахунку . Позивач посилався, що відповідно до ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Плата за теплову енергію, відповідно до ст. 67 ЖК України береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, які встановлює орган місцевого самоврядування. На думку позивача, відповідачі протягом опалювальних періодів неналежним чином сплачували за поставлену теплову енергію, тому за період з 01.07.2015 року по 31.05.2018 року заборгованість [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складає 13057, грн., сума інфляційних збитків - 160,19 грн., 3% річних - 32,32 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів . Ухвалою суду від 25 червня 2019 року відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін ( а.с.39). Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,надано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача,проти заочного рішення не заперечує (а.с.44). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду. Від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання не повідомили. Відзив на позовну заяву відповідачі не надали(а.с. 59,60). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився,надав заяву про розгляд справи у його відсутності,не заперечував про наявність заборгованості, але наполягав на застосування строків позовної давності.Відзиву на позовну заяву не надав(а.с.63 ). Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року провадження у справі щодо [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю відповідача. Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України ,у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] , відповідно, є споживачами послуг з теплопостачання в даній квартирі. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за теплову енергію, передбачена Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21. 07. 2005року № 630. Відповідно до п. 18 вищезазначених Правил ,розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих же Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м (куб метр) опалювальної площі (об`єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. В.о. «Дружківкатепломережа» був відкритий особовий рахунок на ім`я [PERSON] (а.с.7). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачі з 1 липня 2015 року не здійснювали оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим за період до 31 серпня 2018 року виникла заборгованість за фактично отриману теплову енергію в сумі 13057,16 грн. (а.с. 7). Наявність у відповідачів заборгованості підтверджує невиконання ними обов`язків, передбачених п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Відповідачем по справі [PERSON] заявлено клопотання про застосування позовної давності . Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно частини третьої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Наслідки спливу позовної давності визначені ч. 4 ст. 267 ЦК України,відповідно до якої, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно положень частини другої та третьої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2018 року позивач звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за користування тепловою енергією (а.с.64-65). Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 3 липня 2018 року Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Дружківкатепломережа» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості за користування тепловою енергією відмовлено (а.с.66-67). Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. За положеннями ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, звернення обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" із заявою про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності. Звернення позивача 14 червня 2018 року із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з заборгованості за теплову енергію, інфляційних втрат, трьох відсотків річних є різновидом пред`явлення позову, що свідчить про переривання строку позовної давності та наявного у позивача строку позовної давності щодо заборгованості за період з 14 червня 2015 року по 31 травня 2018 року, тобто , в межах наданих позовних вимог. Оскільки відповідачі добровільно заборгованість не сплачують , позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 01.07.2015 року по 31.05.2018 року підлягають задоволенню . При цьому суд враховує, що, відповідачі заперечень проти позову не надали,розрахунок заборгованості не спростували. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість за цей період складає 13057,16 грн. Отже, нарахована сума підлягає стягненню з відповідачів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок інфляційних витрат та 3%річних наведений позивачем (а.с. 8) та підлягає задоволенню судом в межах заявлених вимог, відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України. Отже, відповідно до ст. 625 ЦК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати в сумі 160,19 грн., 3% річних - 32,32 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України ,з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved