Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вони є співвласниками домоволодіння [ADDRESS]. При спробі відчужити даний будинок їм стало відомо про арешт вказаного будинку, який помилково накладений на підставі кредитного договору від 11.05.1992 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] На даний час вказаний кредит повністю погашений, що підтверджується повідомленнями відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України». Оскільки арешт був накладений помилково та кредит на підставі якого накладався вказаний арешт повністю погашений, що не заперечується відповідачем ПАТ «Державний ощадний банк України», то позивачі вважають, що і заборона на відчуження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав підлягає зняттю. Ухвалою суду від 25.09.2014 року до участі в справі в якості співвідповідача за клопотанням позивача [PERSON] залучено Звенигородську державну нотаріальну контору, яка до цього була вказана третьою особою, оскільки нотаріус відмовив у задоволенні заяви про зняття арешту з нерухомого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позов підтримує повністю. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач Звенигородська державна нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи без участі свого представника. Позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить по ? частині домоволодіння [ADDRESS] на підставі відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом від 29.11.2006 року. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.05.2007 року за №4972228 реєстратором Звенигородською державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону на будинок [ADDRESS]. Підстава обтяження - повідомлення бн, Звенигородський ощадбанк. Власник [PERSON]. Як вбачається з листа № 31-810 від 07.08.2014 року ПАТ ТВВБ №10023/0233 філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» остання повідомляє про повне виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору від 11.05.1992 року та просить зняти заборону на домоволодіння [ADDRESS], яка міститься в Державному реєстрі речових прав. 16 вересня 2014 року ПАТ ТВВБ №10023/0233 філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулася з заявою про припинення обтяження на вказане домоволодіння до Звенигородської державної нотаріальної контори. Проте, листом №2897/01-16 від 07.10.2014 року повідомлено про неможливість зняття вказаної заборони, оскільки згідно записів, які збереглися в реєстрі для реєстрації заборони відчуження нерухомого майна за 1992 рік та алфавітної книги обліку заборони відчуження нерухомого майна за 1992 рік неможливо визначити точну адресу житлового будинку, на відчуження якого згідно умов кредитного договору від 11.05.1992 року було накладено заборону. Вирішуючи даний спір, суд вважає необхідним керуватись наступним. Частиною ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. способом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі вважають за можливе захистити свої права та інтереси у певний засіб, а саме шляхом зняття заборони на відчуження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав. Враховуючи загальні вимоги цивільного судочинства, примусити вчинити певні дії за судовим рішенням можливо лише відповідача, який в межах своєї компетенції повинен або має право їх вчинити. Рішення суду за результатами розгляду спору між позивачем і відповідачем не може встановлювати прав та обов`язків для третіх осіб, оскільки останні не є суб`єктами спірного матеріального правовідношення. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 р. регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV, згідно якого повноваження щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав належать державним реєстраторам відповідної Реєстраційної служби. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 9 Закону № 1952 державний реєстратор самостійно на підставі прийнятих рішень вносить інформацію до державного реєстру прав, а тому втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з наповненням державного реєстру прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. За таких обставин, суд не може покласти на неналежного відповідача - ПАТ ТВВБ №10023/0233 філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» вчинення дій, які не входять до його компетенції, тому в частині позову до ПАТ ТВВБ №10023/0233 філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» необхідно відмовити. Щодо вимог до відповідача Звенигородської державної нотаріальної контори суд зазначає наступне. Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нотаріуси визначені як спеціальні суб`єкти уповноважені на здійснення державної реєстрації прав, на яких покладаються функції державного реєстратора у передбачених законом випадках. Відповідно до п.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувала, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують відмову нотаріуса у задоволенні заяви про припинення відповідного обтяження - лист №2897/01-16 від 07.10.2014 року. Пунктом 6.2. глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає за необхідне покласти на Звенигородську державну нотаріальну контору обов`язок зняти заборону на відчуження нерухомого майна (зареєстрована 17.05.2007 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4972228), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки вирішення даного питання входить до її компетенції, а відмова від вчинення вказаних дій є безпідставною. На підставі викладеного,

Outcome: approved