Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить суд: -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,3575 га, кадастровий номер 7422085300:06:001:0214, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №927210 від 05.06.2007, розташованої на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,2977 га, кадастровий номер 7422085300:06:002:0747, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №927210 від 05.06.2007, розташованої на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,6250 га, кадастровий номер 7422085300:06:003:0732, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №927210 від 05.06.2007, розташованої на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] отримав земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та є її власником на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №927210 від 05.06.2007 року, загальною площею 3.290 га, в тому числі: рілля площею 1,3575 га, сіножать площею 1,2977 га, пасовище площею 0,6250 га, яка знаходиться на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с.13) Позивач зазначає, що як спадкоємець першої черги спадкування, прийняла оскільки проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та протягом шестимісячного строку не заявила про відмову від неї, але оформити в нотаріальному порядку право власності на земельні ділянки не можу, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був виготовлений на ім`я [PERSON] та йому переданий, втрачений, а видати новий неможливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності в момент його смерті. Посилаючись на вказані обставини позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги. 17.07.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 21.07.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 24.07.2020 та 25.08.2020 судом здійснено запит до Остерської районної державної нотаріальної контори Чернігівської областіпро витребування спадкової справи. 04.08.2020 та 04.09.2020 до суду надійшла відповідь на запит суду. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника та відсутності заперечень щодо позовних вимог. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.8) За життя [PERSON] отримав земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та є її власником на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №927210 від 05.06.2007 року, загальною площею 3.290 га, в тому числі: рілля площею 1,3575 га, сіножать площею 1,2977 га, пасовище площею 0,6250 га, яка знаходиться на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с.13) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.7) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,2802 га, які розташовані на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, належні йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №927210 від 05.06.2007. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2020, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,3575 га, кадастровий номер 7422085300:06:001:0214, яка розташована на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14) Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2020, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,2977 га, кадастровий номер 7422085300:06:002:0747, яка розташована на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15) Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2020, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,6250 га, кадастровий номер 7422085300:06:003:0732, яка розташована на території Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16) Відповідно до довідки, виданої виконкомом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 122 від 19.11.2019, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] зі складом сім`ї: дружина - [PERSON] (а.с.9) Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1222 ЦПК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті свого чоловіка [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки втрачені, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняла спадщину після померлого [PERSON] , але у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем права на спадкове майно. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved