Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт за яким все своє майно на випадок смерті заповів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт за яким все своє майно на випадок смерті в рівних частинах заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] . До спадкового\~майна,\~зокрема,\~входить житловий\~будинок,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] , на які померлі за життя не оформили відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину. Просять суд визнати: - за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; - за [PERSON] в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 04 грудня 2020 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 17 грудня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 05 лютого 2021 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 16 березня 2021 року. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Третя особа державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В. В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Третя особа приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є. П. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 50/2010 заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та № 189/2020 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.10). Згідно довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 222 від 01 жовтня 2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю дружиною [PERSON] (а.с.18 ). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 15 жовтня 1954 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.12). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів судом встановлено, що будинок [ADDRESS] було побудовано в 1965 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались "Кодексом законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР" від 31.05.1926 року з наступними змінами. Статтею 125 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. З 01.01.1970 року по 01.01.2004 рік майнові відносини подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заповіт складений 29 травня 2008 року, посвідчений секретарем Грабівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області Шелупець Л. М., зареєстрований у реєстрі за № 334 (а.с. 28). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 50/2010 вбачається, що 19 лютого 2010 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою в якій відмовилася від одержання частки в спільному сумісному майні після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с.120). 26 березня 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявами в яких відмовилися від прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.121). 26 березня 2010 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] (а.с.120). [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, грошовий вклад з відповідними відсотками та компенсаціями, а також на майновий пай, які належали померлому [PERSON] (а.с.137,139,141). Таким чином, єдиним спадкоємцем [PERSON] , яка прийняла спадщину є [PERSON] . Інших осіб, які претендують на спадщину судом не виявлено. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина (а.с.11). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 230 від 19 жовтня 2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заповіт складений 29 травня 2008 року, посвідчений секретарем Грабівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області Шелупець Л. М., зареєстрований у реєстрі за № 335 (а.с. 29). [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.13, 14, 15, 17). Згідно з ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. З матеріалів спадкової справи № 189/2020 вбачається, що 13 жовтня 2020 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявами в яких відмовилися від прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] (а.с.79-80). 13 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с.79). [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] (а.с.90). Таким чином, єдиним спадкоємцем [PERSON] , яка прийняла спадщину була [PERSON] . Інших осіб, які претендують на спадщину судом не виявлено. Згідно з повідомленням в.о. державного нотаріуса Куликівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. від 13.11.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.26). Згідно з копією довідки КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації ЧОР № 222 від 27.10.2020 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 27). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, погріб з шийкою Г-1, веранда а-1, сараї б-1, Б-1, б1-1, літня кухня В-1, гараж Д-1, ґанок а1-1, рік побудови 1965 (а.с. 31-33). У витягах з погосподарських книг Грабівської сільської ради на 1991-2010 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.20-23). У витягах з погосподарських книг Грабівської сільської ради на 2011-2020 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.24-25). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає встановленим, що будинок за адресою: [ADDRESS] , був побудований [PERSON] та [PERSON] під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , а після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . Таким чином, кожен з позивачів має право на 1/2 частину вищезазначеного будинку, однак в межах заявленого позову за [PERSON] може бути визнано право власності лише на 1/4 частину житлового будинку, за [PERSON] підлягає визнанню право власності на 1/2 частину житлового будинку, в межах частки, яку вона успадкувала після померлої [PERSON] . На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial