Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка 11.07.2014 року звернулася до суду з позовом і просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 26.09.2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, актовий запис №883, та стягувати аліменти на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], по 1500 гривень щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено 12.05.2014 року і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що дитина проживає разом з нею, відповідач ухиляється від його утримання в добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні заявили про часткове визнання позову та повідомили суд про неможливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, пояснивши, що на даний час працює водієм вантажного автомобіля без належного оформлення трудових відносин та отримує доходи по 2000 гривень щомісячно. В частині розірвання шлюбу відповідач вимоги визнав повністю. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.09.2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, актовий запис №883. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з 12.05.2014 року і не мають наміру їх поновлювати, їх сім`я носить формальний характер. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає їх дійсному волевиявленню і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини, і шлюб може бути розірваний. В частині вимог про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Малолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач на даний час працює водієм вантажного автомобіля за договором, отримує доходи в розмірі по 2000 гривень щомісячно, що визнано ним у судовому засіданні та згідно ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням наданих доказів щодо матеріального положення обох сторін, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі по 700 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону з моменту звернення позивачки до суду до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини. Крім того, суд звертає увагу позивачки, що заявлений розмір аліментів суперечить діючому законодавству, оскільки максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до законодавства про виконавче провадження, про що також відзначено в Постанові Пленуму ВСУ №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, тобто у суду мають бути докази, що відповідач отримує доходи не менше 3000 гривень, що відповідачкою не доведено. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial