Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради 24.11.2020 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва та припинення права власності. Позовна заява обґрунтована тим, що квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності, у квартирі були зареєстровані [PERSON] , яка померла в 2018 році, та [PERSON] , яка померла в 2019 році, інші особи не зареєстровані. Фактично в квартирі без належних правових підстав проживає [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12.12.2019 в справі № 552/6101/19, яке вступило в законну силу, задоволено позов КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради та виселено [PERSON] із квартири [ADDRESS] . В результаті примусового виконання зазначеного судового рішення надійшло повідомлення про те, що власником спірної квартири є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 12.05.2008. Позивач вказував, що квартира [ADDRESS] є комунальною власністю, не передавалася у приватну власність жодній фізичній особі та відповідними органами місцевого самоврядування міста стосовно неї не приймалося та не видавалося жодних розпорядчих актів щодо передачі квартири в приватну власність, в тому числі і на ім`я [PERSON] . Реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] позбавляє власника територіальну громаду м. Полтави права розпоряджатися своїм майном. В подані до суду позовній заяві позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 12.05.2008, видавник Управління житлово-комунального господарства, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 33932276, на об`єкт нерухомого майна, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за реєстраційним номером 1950097753101, адреса об`єкта: [ADDRESS] . Просив припинити право власності [PERSON] , що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав за номером запису 33932276 на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав за реєстраційним номером 1950097753101. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.11.2020 відкрито провадження в цивільній справі за позовом Територіальної громади м. Полтави за правилами загального позовного провадження. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Третя особа Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без участі представника (а.с. 60-61). Третьої особою Управління майном комунальної власності міста 16.12.2020 подано до суду письмові пояснення щодо позову (а.с. 141-149), які обґрунтовані тим, що подання позову зумовлено здійсненням протиправних дій невідомими особами, пов`язаних із діями по внесенню до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , порушено право територіальної громади. Третя особа вказувала, що органом приватизації житла на ім`я [PERSON] рішення (розпорядження) органу приватизації житла щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири [ADDRESS] не приймалося, відповідно свідоцтво про право власності не видавалося. В поданих до суду поясненнях третя особа просила задовольнити позовні вимоги. КП «ЖЕО № 2» 16.12.2020 подано письмові пояснення на позовну заяву, в яких третя особа зазначила, що квартира [ADDRESS] знаходяться в комунальній власності, [PERSON] та [PERSON] , які проживали в квартирі та були зареєстровані, померли, інших зареєстрованих осіб в квартирі немає. Третя особа просила задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2020 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та будь-які заяви та/чи клопотання до суду не подавав. Представники третіх осіб в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Суд, заслухавши представника позивача, представників третіх осіб, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності. В квартирі [ADDRESS] на реєстраційному обліку знаходилися: [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] померла, та [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] померла. Інші особи у встановленому законом порядку своє місце проживання в спірному житловому приміщенні не реєстрували. Також встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12.12.2019 в справі № 552/6101/19, яке вступило в законну силу, позовні вимоги КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради задоволено, виселено [PERSON] із кв. [ADDRESS] , вирішено питання про судові витрати. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2020 в справі № 554/3343/20 в задоволенні\~позовних\~вимог\~ [PERSON] до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2», Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про визнання права на проживання та користування квартирою відмовлено. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на час вирішення даної справи судом за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1950097753101 міститься інформація про реєстрацію прав власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.05.2008, виданого Управлінням житлово-комунального господарства. Реєстрація права власності на квартиру здійснена 29.10.2019 державним реєстратором Міняйло Ольгою Григорівною за результатами розгляду заяви відповідача [PERSON] , як спадкоємця померлого [PERSON] (а.с. 64-89). Разом з тим, як встановлено судом, квартира [ADDRESS] є комунальною власністю, квартира не передавалася в приватну власність жодній фізичній особі та відповідними органами місцевого самоврядування міста щодо зазначеного житла не видавалося розпорядчих актів про передачу в приватну власність. Рішення (розпорядження) органу приватизації житла щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири [ADDRESS] не приймалося, відповідно, свідоцтво про право власності на вказане житло від 12.05.2008 на ім`я [PERSON] органом приватизації не видавалося. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду». В силу норм ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Дослідженими в справі доказами встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] ніколи не проживав не та не знаходився на реєстраційному обліку в квартирі [ADDRESS] , не був наймачем зазначеного житлового приміщення чи членом сім`я наймача. [PERSON] в період з 09.06.1983 та по день смерті у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання в квартирі [ADDRESS] . Отже, рішення (розпорядження) органу приватизації житла щодо передачі у власність [PERSON] шляхом приватизації квартири [ADDRESS] не тільки не приймалося, але і не могло бути прийняте, оскільки зазначена особа не проживала в квартирі [ADDRESS] та не була особою, що мала право на приватизацію житла в квартирі в розумінні норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до норм ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Нормою ст. 182 ЦК України передбачена обов`язкова державна реєстрація прав власності та інших речових прав на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість встановлюються законом. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 26 зазначеного Закону передбачено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] порушує права територіальної громади м. Полтави, як власника, позбавляє можливості розпорядитися своїм майном, тому суд приходить до висновку, що порушене право підлягає захистові. Обираючи спосіб захисту порушеного права суд вважає за необхідне визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 12.05.2008, видане Управління житлово-комунального господарства, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на квартиру [ADDRESS] . Необхідно також припинити право власності [PERSON] , що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав за номером запису 33932276 на зазначений об`єкт нерухомого майна. Тому позовні вимоги Територіальної громади м. Полтави є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved