Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд: визнати договір дарування частини домоволодіння від 15.07.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком В.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 2289, за яким [PERSON] подарував [PERSON] 69/100 часток домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього будівель та споруд [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Енерго» Марянчук Наталі Володимирівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 46820009 від 13.05.2019 року, про реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] права власності на 69/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 865312748101, внесеного на підставі договору дарування частини домоволодіння від 15.07.2008 року. Мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його двоюрідний дядько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на спірне майно. У встановлений законодавством строк, він, як єдиний спадкоємець, звернувся до суду з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, приватний нотаріус йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки при перевірці інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що власником спірного майна 69/100 частки домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування частини домоволодіння від 15.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 2289. Відомості в Реєстр про право власності на спірне майно вніс державний реєстратор комунального підприємства «Енерго» Марянчук Н.В. Проте, за життя [PERSON] нікому не дарував належну йому 69/100 часток домоволодіння [ADDRESS] та ніяких документів не оформляв. Він звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області внесено відомості до ЄРДР за № 12019150030002442 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф. зазначений договір дарування не посвідчував та не реєстрував. Відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзив не надавався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Від представника Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просив рішення прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог чинного законодавства. Від представника КП «Енерго» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 69/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.1989 року, виданого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Завадською Л., зареєстрованого в реєстрі за № 4-3334; свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.1997 року, виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Старчеус О.Г.,зареєстрованого в реєстрі за № 5-873. [INFO] [PERSON] помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 69/100 часток домоволодіння [ADDRESS] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2019 року, встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є двоюрідним дядьком [PERSON] . 19 червня 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.06.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки подані ним документи не відповідають інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 19.06.2019 року, 69/100 часток житлового будинку [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] на підставі договору дарування частини домоволодіння від 15.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 2289. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46820009 від 13.05.2019 року внесено державним реєстратором комунального підприємства «Енерго» Марянчук Наталією Володимирівною. 20 червня 2019 року [PERSON] звернувся до Заводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області з заявою про те, що 08.05.2019 року невстановлена особа, яка заволоділа майновими правами на територію домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ( частка 69/100), шляхом підробки договору дарування та обманним шляхом. Заводським відділом поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області внесено відомості до ЄРДР за № 12019150030002442, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Згідно договору дарування частини домоволодіння від 15.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2289, та в ММБТІ 30.07.2008 року за № 67, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар 69/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Київського державного нотаріального архіву від 27.06.2019 року за вих. № 1808/01-21, у справі № 2-27 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» том № 2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф. за реєстровим № 2261-2290 від 03.09.2008 року, міститься запис про засвідчення справжності тридцяти копій на одному аркуші кожного свідоцтва. Відповідно за 15 вересня 2008 року відсутній будь-який запис про посвідчення договору дарування частини домоволодіння укладеного між [PERSON] та [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком В.Ф., що підтверджується копією справи № 2-27 том № 2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф. розпочатої 22.04.2008 року № 341 та закінченої 06.10.2008 року № 3017. Відповідно до довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.06.2019 року за вих. № 1716, реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна шляхом виставлення штампу на правовстановлюючому документі, після 2002 року реєстраторами КП ММБТІ, не здійснювалася. Відповідно до паперових носіїв реєстраційної справи КП ММБТІ, станом на 30.12.2012 року, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за наступним колом власників: [PERSON] - 69/100 часток; [PERSON] - 2/25 частки; [PERSON] - 1/10 частки; [PERSON] - 13/100 часток. Згідно листа комунального підприємства «Енерго» від 02.07.2019 року № 07, надати запитуваних документів, а саме: копії заяви, квитанцій, документів з електронної бази реєстратора стосовно реєстрації договору дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 13.05.2019 року за № 46820009 не є можливим. Акредитовані суб`єкти державної реєстрації не наділені повноваженнями щодо ведення та зберігання реєстраційних справ. Відповідно до довідки відділу державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18.07.2019 року за вих. № 3631/17.2-09, державна реєстрація смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , проведена у відділі, про що складено актовий запис про смерть № 10800 від 07.07.2017 року. Згідно актового запису про смерть № 10800 від 07.07.2017 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Свідоцтво про смерть не видавалося. Згідно приписів ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з приписами ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч.1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, відповідно до частини третьої даної статті, однієї із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідків окремих видів недійсних правочинів. Відповідно ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Статтею 717 Цивільного кодексу України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Положеннями частини 2 статті 719 цього Кодексу передбачено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - Постанова) судам роз`яснено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір. Відповідно до копії справи № 2-27 том № 2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф. розпочатої 22.04.2008 року № 341 та закінченої 06.10.2008 року № 3017, міститься запис про засвідчення справжності тридцяти копій на одному аркуші кожного свідоцтва про реєстрацію АБ «Таврика» від 24.10.1991 року, реєстраційний номер 53, номер нотаріальної дії 2261-,2290-,2-2309-, 2-2310. Отже, з цього слідує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф., не був посвідчений спірний договір дарування частини домоволодіння, укладений між [PERSON] та [PERSON] 15 липня 2008 року. Виходячи з встановлених обставин справи, враховуючи вказані норми закону, надані позивачем належні та достатні докази, наявні в матеріалах справи та письмові пояснення по суті справи, а також ту обставину, що договір дарування не був нотаріально посвідчений всупереч вимог ст. 220, 719 ЦК України, внаслідок чого договір є нікчемним, тому, суд приходить до висновку, що вимога про встановлення нікчемності договору дарування підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Енерго» Марянчук Наталі Володимирівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 46820009 від 13.05.2019 року, про реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] права власності на 69/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 865312748101, внесеного на підставі договору дарування частини домоволодіння від 15.07.2008 року, суд приходить до наступного. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. №1952-IV, який спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 р. №1127 (далі - Порядок №1127). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що Держава гарантує зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст.. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Наявність судового рішення про визнання недійсним договору дарування частини домоволодіння від 15.07.2008 року, відповідно до ст.27 вказаного Закону є підставою для скасування державної реєстрації права власності на 69/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 865312748101, внесеного на підставі договору дарування частини домоволодіння від 15.07.2008 року проведеної державним реєстратором комунального підприємства «Енерго» Марянчук Наталією Володимирівною. Таким чином, реєстрація вказаного об`єкту нерухомості за [PERSON] здійснена на підставі підробленого договору дарування частини домоволодіння від 15.07.2008 року, а підроблений документ не може бути підставою для державної реєстрації. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , а відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено 08 травня 2019 року, тобто після смерті [PERSON] . Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved