Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернувсь до суду із вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 23.06.2009 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала на ім'я [PERSON] особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла усе належне їй майно. До складу спадщини увійшла частка в домоволодінні за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Щаслива, вул. Миру, 92, розмір якої за життя спадкодавця не було визначено. Вказане домоволодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого станом на 15.04.1991 року були позивач, [PERSON] та [PERSON], остання була записана головою двору. Оскільки розмір частки позивача у домоволодінні не визначено, а [PERSON] спадщину прийняв і бажає її оформити її, це стало приводом для звернення позивача до суду з даними позовом, яким він просить визначити частку належну йому у домоволодінні в розмірі 1/3. Будучи повідомленим у встановленому порядку про час і місце розгляду справ, в судове засідання позивач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У прохальній частині позовної заяви позивач просив розглянути справу у його відсутність, що узгоджується з положеннями ст. 158 ЦПК України. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки сторони скористались правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 23.06.2009 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала на ім'я [PERSON] особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла усе належне їй майно. До складу спадщини увійшла частка в домоволодінні за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Щаслива, вул. Фрунзе (перейменовано на "Миру"), 92, розмір якої за життя спадкодавця не було визначено. Вказане домоволодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого станом на 15.04.1991 року були позивач, [PERSON] та [PERSON], остання в Свідоцтві № 215 від 27.07.1989 року про право особистої власності на домоволодіння була записана головою двору. З матеріалів Спадкової справи № 504/2009 року слідує, що після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняв її син [PERSON], при цьому позивач відмовивсь від обов'язкової частки в спадщині на його користь. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Оскільки розмір частки позивача у домоволодінні не визначено, а [PERSON] спадщину прийняв і бажає її оформити, це стало приводом для звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ЦК УРСР). Таким чином особи, які були членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року, набули право на частку в його майні в рівних частинах. З зазначеного слідує, що розмір частки [PERSON] становить 1/3 частки домоволодіння. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Оскільки визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved