Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість станом на 1 березня 2018 року за кредитним договором №МL-Е00/142/2008 від 5 серпня 2008 року, що складається з 20 606,75 доларів США, що станом на 12 березня 2018 року еквівалентно 537 712,54 гривень за курсом НБУ 26,0940 суми основного боргу по кредиту, 217 049,31 гривень пені; стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість станом на 1 березня 2018 року за кредитним договором № МL-Е00/142/2008 від 5 серпня 2008 року, що складається з 20 606,75 доларів США, що станом на 12 березня 2018 року еквівалентно 537712,54 гривень та 217049,31 гривень пені. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МL-Е00/142/2008. Згідно з Кредитним договором та на підставі кредитної заявки від 06 серпня 2008 року кредитор надав [PERSON] кредит в сумі 30 000 доларів США. 05 березня 2009 року між кредитором та [PERSON] укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-E00/142/2008 від 5 серпня 2008 року, відповідно до якого сторони виклали графік платежів в новій редакції. 27 квітня 2012 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно даного договору Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором від 05 серпня 2008 року № ML-E00/142/2008. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором. 23 січня 2015 року між кредитором та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору №ML-E00/142/2008 від 5 серпня 2008 року, відповідно до якого сторони змінили термін кредиту з 6 серпня 2018 року на 15 листопада 2024 року та визначили розмір відсоткової ставки 0,00 (нуль відсотків). В свою чергу, відповідач [PERSON] зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів (додаток №1 до Кредитного договору). В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачено відсотки. У зв`язку із цим, 23 червня 2018 року позивач направив відповідачу цінним листом вимогу про повернення кредиту, сплату за користування кредиту відсотків, сплату пені та штрафу. Вказана вимога отримана відповідачем 09 липня 2018 року. Однак, зобов`язання по Кредитному договору відповідачем [PERSON] не виконані, зокрема не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків, у зв`язку із чим, станом на 01 березня 2018 року у нього наявна заборгованість за Кредитним договором у розмірі 20 606,75 доларів США, що станом на 12 березня 2018 року еквівалентно 537 712,54 гривень - сума основного боргу по кредиту та 217 049,31 гривень пені. Крім цього, 05 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №SR-Е00/142/2008 на підставі якого [PERSON] як поручитель, прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем [PERSON] його зобов`язань перед Позивачем за Кредитним договором №ML-E00/142/2008 від 05 серпня 2008 року, в повному обсязі таких зобов`язань. Також, 05 серпня 2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] як поручитель прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем [PERSON] його зобов`язань перед Позивачем за Кредитним договором №ML-E00/142/2008 від 05 серпня 2008 року, в повному обсязі таких зобов`язань. Згідно зі ст. 3 вказаних договорів поруки у випадку невиконання Позичальником [PERSON] боргових зобов`язань за Кредитним договором, Поручителі [PERSON] та [PERSON] зобов`язані здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому Банком протягом трьох банківських днів з дати надіслання відповідної письмової вимоги за адресою, вказаною в договорі поруки. Досудова вимоги від 23 червня 2018 року були надіслані позивачем на адресу поручителів цінними листами 25 червня 2018 року. Однак, заборгованість за кредитним договором залишилась непогашеною відповідачами. З цих підстав позивач просить позов задовольнити. Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, а також відзиву на позов до суду не подали. Виклик відповідачів здійснювався шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада України». За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: 05 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МL-Е00/142/2008, за умовами якого відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 30000 доларів США, з датою повернення кредиту до 06 серпня 2018 року, з фіксованою процентною ставкою 5,49%, що підтверджується кредитною заявкою від 06 серпня 2008р. (а.с.47) та випискою з поточного рахунку клієнта про рух коштів (а.с.42-46). Згідно п. 1.1. Частини № 2 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний своєчасно повернути суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у Кредитному договорі. Порядок виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) частини №2 Кредитного договору. Зокрема, відповідно до підпункту 1.5.1. Частини №2 Кредитного договору, погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором. Згідно п. 1.5.1.1. частини №2 Кредитного договору нараховані в порядку, передбаченому Кредитним договором, проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту в строк, передбачений в Графіку Платежів. Крім цього, 05 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №SR-Е00/142/2008, згідно пункту 1.1. якого [PERSON] як поручитель, прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем [PERSON] його зобов`язань перед Позивачем за Кредитним договором №ML-E00/142/2008 від 05 серпня 2008 року, в повному обсязі таких зобов`язань. Також, 05 серпня 2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №, згідно якого [PERSON] як поручитель прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем [PERSON] його зобов`язань перед Позивачем за Кредитним договором №ML-E00/142/2008 від 05 серпня 2008 року, в повному обсязі таких зобов`язань. У пункті 1.2. вказаних договорів поруки сторони погодили, що Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. Згідно пункту 2.1. даних договорів поруки порукою за цим Договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником кожного і всіх його Боргових зобов`язань за Кредитним Договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку як у Кредитному Договорі. Пунктами 3.1., 3.2. статті 3 вказаних договорів поруки передбачено, що у випадку невиконання Боржником боргових зобов`язань перед Кредитором за Кредитним договором Кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання Боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині. Поручителі зобов`язані здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому Банком протягом трьох банківських днів з дати надіслання відповідної письмової вимоги за адресою, вказаною в договорі поруки. 05 березня 2009 року між кредитором та [PERSON] укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-E00/142/2008 від 5 серпня 2008 року, відповідно до якого сторони виклали графік платежів в новій редакції. 27 квітня 2012 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором від 05 серпня 2008 року № ML-E00/142/2008. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором. 23 січня 2015 року між кредитором та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору №ML-E00/142/2008 від 5 серпня 2008 року, відповідно до якого сторони змінили термін кредиту з 6 серпня 2018 року на 15 листопада 2024 року та визначили розмір відсоткової ставки 0,00 (нуль відсотків). Крім цього, 23 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та поручителем [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Договору поруки №SR-Е00/142/2008 від 05 серпня 2008 року. Також 23 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та поручителем [PERSON] укладено Додатковий договір №1 до Договору поруки №SR-Е00/142/2008 від 05 серпня 2008 року. Згідно зазначених додаткових договорів №1 до Договору поруки №SR-Е00/142/2008 від 05 серпня 2008 року поручителі надали згоду на внесення змін до кредитного договору. Відповідно із п. 6.2 додаткових договорів №1 до Договору поруки №SR-Е00/142/2008 від 05 серпня 2008 року сторони дійшли згоди, що Договір поруки діє до 15 листопада 2014 року. Незважаючи на інші положення Договору поруки та цього Додаткового договору, дія Договору поруки не припиняється до моменту повного виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором. Також, у пункті 2.2. даних додаткових договорів зазначено, що на дату укладання цих Додаткових договорів, розмір боргових зобов`язань, забезпечених порукою становить 27 789,20 доларів США. Згідно п. 1.2 ч. 4 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання, за кожний день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Згідно викладених у позові обставин, в порушення умов кредитного договору, відповідачем [PERSON] не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ML-E00/142/2008 від 05 серпня 2008 року станом на 01 березня 2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: 20606,75 доларів США - залишок заборгованості за кредитом та 217049,31 гривень - сума пені за прострочення виконання зобов`язань. За положеннями п. 1.9 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань в цілому або у визначений банком частині. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі п. 1.9. Кредитного договору 25 червня 2018 року направив відповідачу [PERSON] досудову вимогу від 23 червня 2018 року за вих. №201022723 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №ML-E00/142/2008 від 5 серпня 2008 року, у якій вказано відповідачу на необхідність погасити заборгованість, яка виникла за кредитним договором у сумі 20606,75 доларів США. Вказана вимога направлена відповідачу цінним листом 25 червня 2018 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією опису вкладення в цінний лист. Аналогічні досудові вимоги від 23 червня 2018 року про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-E00/142/2008 від 5 серпня 2008 року направлялись 25 червня 2018 року на адреси поручителів, зокрема [PERSON] за вих. №201022687 та [PERSON] за вих. №201022686. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно зі ст. 526 ЦК України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно із ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 550 ЦК України встановлено, що незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, у нього виникає право на неустойку (штраф, пеню). За нормами ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобов`язувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився та сплати процентів. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарна відповідальність відповідачів [PERSON] , [PERSON] перед позивачем обумовлена договорами поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 550 ЦК України встановлено, що незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, у нього виникає право на неустойку (штраф, пеню). За нормами ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобов`язувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився та сплати процентів. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення суд зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Разом із цим, пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України. Щодо нарахування та стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язань, суд зазначає наступне: Відповідно до частин другої та третьої ст. 546 ЦК України - пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У своїй постанові від 05 березня 2019 року по справі № 916/4692/15 Верховний Суд зазначив, що за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"). Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі №909/660/14. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язань у національній валюті є підставними та підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на день розгляду справи стороною відповідачів не надано жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення відповідачами права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із них вказаної заборгованості. На підставі наведеного та

Outcome: approved