Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Слов`янської міської ради Донецької області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача. На момент смерті [PERSON] фактично проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді пенсії, яка була нарахована за життя, проте не була ним отримана. Заповіту померлий не залишив та єдиним спадкоємцем після його смерті є позивач. З 2014 року окремі території Донецької та Луганської областей визнано окупованими. У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення. Місцем смерті та поховання спадкодавця є м. Горлівка Донецької області, що є територією проведення антитерористичної операції, місцем активних бойових дій, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно наказу Міністерства юстиції України від 29 жовтня 2014 року № 1801/5 «Про припинення доступу до деяких реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України», відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Горлівка Донецької області тимчасово припинено доступ до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Отже, позивач не мав об`єктивної можливості в звичайних умовах та в строк передбачений законом, отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка на території м. Горлівки та не мав можливості звернутись до нотаріуса у м. Горлівка Донецької області. Оскільки місцем смерті [PERSON] є м. Горлівка Донецької області, то з метою отримання відповідного свідоцтва про смерть позивач висушений був спочатку зібрати письмові докази смерті особи на території антитерористичної операції, отримати відмову в органах Державної реєстрації актів цивільного стану, встановити факт смерті особи в судовому порядку, в цей же час отримувати та очікувати дозволи на перетинання лінії розмежування, звертатись за правовою допомогою. Всі дії проводились не за місцем мешкання спадкоємця. Як наслідок для проведення всіх зазначених дій витрачено більше часу, що стало об`єктивними перешкодами для своєчасного звернення спадкоємця до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 12 листопада 2019 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Однак, з огляду на пропущений шестимісячний строк нотаріус відмовив у здійсненні нотаріальної дії та порадив звернутись до суду за продовження строку на прийняття спадщини. Просить суд, визначити йому строк в один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заявлені ним позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позову [PERSON] . Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Слов`янської міської ради Донецької області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 29 серпня 2019 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Горлівка Донецької області. Вказане Свідоцтво про смерть видано на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2019 року у цивільній справі № 243/8689/19 за заявою Пікуліна Романа Миколайовича , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про встановлення факту смерті. Зазначеним рішення суду, встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Горлівка Донецької області, громадянин України, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] у м. Горлівка Донецької області, Україна, причина смерті: гостра серцево-судинн недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Підставою для звернення до суду стала відмова Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у проведенні державної реєстрації смерті № 15.13-25/1-2480 від 30 липня 2019 року. Відділ державної реєстрації прийшов до такого висновку під час аналізу документів, представлених заявником, а саме встановлено, що документи видано незаконним державним утворенням, так званою «Донецької народною Республікою», а будь-який акт виданий органами та особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: 1) сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; 2) внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; 3) надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07 лютого 2019 року, м. Горлівка (у тому числі селище міського типу Гольмівський, селище міського типу Пантелеймонівка, село Рясне, селище Озерянівка, село Михайлівка, селище Ставки, селище Широка Балка, селище П`ятихатки, селище Федорівка) є тимчасово окупованим населеним пунктом Донецької області. Абзацем третім статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» закріплено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Даний Закон набув чинності 24 лютого 2018 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, прийняттям Закону № 2268-VIII Державою забезпечено процедуру підтвердження фактів народження або смерті на підставі актів, виданих на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого у вересні 1994 року відділом РАЦС Калінінського району м. Горлівка, позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Горлівка Донецької області та його батьком є [PERSON] . Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частинами першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною першою статті 1258 Цивільного кодексу України закріплено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 12 листопада 2019 року, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області із заявою про прийняття спадщини. Проте, своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 листопада 2019 року, приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області відмовила спадкоємцю у прийнятті заяви про видачу спадщини після помелого [PERSON] , оскільки ним пропущено шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. Своє рішення приватний нотаріус мотивував тим, що [PERSON] в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса не звертався, факт прийняття спадщини після померлого [PERSON] його спадкоємцем відсутній, тобто спадкоємець [PERSON] пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні питання про можливість визначити позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] суд виходить з наступного. На момент смерті [PERSON] , а саме [INFO] та на теперішній час місто Горлівка, в якому проживав спадкодавець є тимчасово окупованою територією Донецької та Луганської областей й залишається таким до теперішнього часу. Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», Основними напрямами захисту прав і свобод цивільного населення на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях є: 1) захист основоположних політичних і громадянських прав і свобод людини; 2) вжиття заходів для звільнення Російською Федерацією, окупаційною адміністрацією Російської Федерації всіх незаконно затриманих, утримуваних громадян України; 3) сприяння забезпеченню відновлення порушених матеріальних прав; 4) сприяння забезпеченню соціально-економічних, екологічних та культурних потреб, зокрема шляхом реалізації заходів, визначених центральним органом виконавчої влади України, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій, на виконання відповідних рішень Кабінету Міністрів України; 5) надання правової та гуманітарної допомоги, у тому числі із залученням міжнародної допомоги, зокрема надання медичних та соціальних послуг на контрольованих Україною територіях; 6) сприяння підтриманню культурних зв`язків; 7) забезпечення доступу до навчальних закладів та засобів масової інформації України. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій встановлюється відповідно до цього Закону. Відповідно до п. 6 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17 липня 2019 року: в`їзд на тимчасово окуповані території України здійснюється через контрольні пункти в`їзду/виїзду громадянами України - за умови пред`явлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового посвідчення громадянина України на підставі дозволу фізичній особі; виїзд з тимчасово окупованих територій України здійснюється через контрольні пункти громадянами України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", на підставі дозволу фізичній особі. Отже, виїзд з тимчасово окупованих територій та в`їзд на такі території громадянами України відбувається лише на підставі відповідного дозволу. Згідно з п. 16 наведеного Порядку, для отримання дозволу фізичній особі на в`їзд на тимчасово окуповані території або виїзд з таких територій особа подає заяву в електронній формі на офіційному веб-сайті СБУ (urp.ssu.gov.ua) або в письмовій формі координаційному центру або координаційній групі, а також копію документа, що посвідчує особу. Як вбачається з доданих до позовної заяви доказів, позивач [PERSON] реалізовував свої права на звернення до органів влади через своїх представників: адвоката Пікуліна Романа Миколайовича, який діючи в інтересах позивача на підставі договору про надання правової допомоги від 04 червня 2018 року, звертався до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] ; [PERSON] , яка діючи в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 13 червня 2018 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С., зверталась до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за отриманням свідоцтва про смерть [PERSON] , до приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орлової Л.О. за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Отже, доводи позовної заяви [PERSON] в частині поважності пропуску строку на прийняття спадщини за законом з причин необхідності вчинення дій, пов`язаних зі зверненням до органу державної реєстрації актів цивільного стану, встановленням факту смерті батька у судовому порядку, зверненням до нотаріальної контори, за межами місця проживання позивача, визнаються судом прийнятними, оскільки судом встановлено не спроможність позивача здійснювати необхідні дії у встановлені законодавством строки. Згідно з п. 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку позивачу можливо визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вище наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Outcome: approved