Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 18 24 січня 2007 року померла [PERSON]. Спадкоємцями померлої були її діти: дочка [PERSON] та син [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді житлового будинку під номером 76, розташованого в селі Потоки Миронівського району Київської області по вулиці Мальованого, та земельних ділянок : площею 4,2887 га, яка призначена для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, площею 0,2614 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,2499 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач [PERSON] та [PERSON] Кожен з них отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [PERSON] виготовила державні акти на 1/2 частину земельних ділянок : площею 4,2887 га, яка призначена для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, площею 0,2614 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. 30 червня 2008 року [PERSON] помер. Його син [PERSON] звернувся в Обухівську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки та житловий будинок. 7 січня 2016 року [PERSON] помер, не оформивши спадкових прав після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] У оформленні спадкових прав їй було відмовлено з тих підстав, що як [PERSON], так і [PERSON] за свого життя належним чином не зареєстрували своє право на земельні ділянки, а на житловий будинок, який є спадковим майном, відсутній правовстановлюючий документ. Просили визнати за кожним з них в порядку спадкування право власності на 1/2 частину житлового будинку під номером 76 по вулиці Мальованого в селі Потік Миронівського району Київської області та за позивачем [PERSON] право власності на земельні ділянки : площею 4,2887 га, призначеної для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, площею 0,2614 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2499 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку розташованої в селі Потік Миронівського району Київської області по вулиці Мальованого, 76. В судове засідання позивачі та представник позивачів не зявилися, представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги позивачів підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] просила розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 063199, виданим 24 січня 2007 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області. Спадковим майном після смерті [PERSON] був житловий будинок по вулиці Ватутіна, 76 села Потік Миронівського району Київської області, земельна ділянка площею 0,2499 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельна ділянка площею 0,2614 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташовані в селі Потік Миронівського району Київської області по вулиці Мальованого, 76, та земельна ділянка площею 4,2887 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради ДП 24 пай 518, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вулиця Ватутіна, на якій був розташований будинок,\~ перейменована на вулицю Мальованого згідно рішення 2 сесії УІІ скликання\~ [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області.\~\~\~ Встановлено, що померлій [PERSON] на підставі розпорядження Миронівської районної державної адміністрації від 09 серпня 2002 року № 289 передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 4,2887 га. В підтвердження права власності на вказану земельну ділянку було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 318525, копію якого додано до позовної заяви. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21 травня 2003 року за № 334. На підставі рішення 14 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради № 103-14-ІV від 17 15 листопада 2004 року передано у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку площею 0,2499 га, та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,2614 га. В підтвердження права власності на вказані земельні ділянки було виготовлено державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 288423 та серії ЯБ № 288424, копії яких додані до позовної заяви. Зазначені державні акти було зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 22 травня 2002 року за № 503 та в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 16 березня 2005 року за № 010504100041 та № 010504100042. Правовстановлюючий документ на житловий будинок під номером 76, розташований по вулиці Мальованого села Потік Миронівського району Київської області, не видавався. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями померлої [PERSON] за законом були її дочка [PERSON] та син [PERSON]. Їх родинні відносини підтверджені свідоцтвами про народження : серії ГД № 514351, виданим Шупицькою сільською радою Богуславського району Київської області 10 листопада 1955 року, серії ІІ ЯР № 064339, виданим [PERSON] сільською радою Старченківського району Київської області 13 червня 1958 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БК № 265823, виданим [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області 18 серпня 1979 року. 14 лютого 2007 року, тобто у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Кожен з них отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину належних померлій земельних ділянок. 30 червня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 123420, виданим 02 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області. [PERSON] був спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки був його сином. Дані обставини підтверджені свідоцтвам про народження серії VІ-БК № 487397, виданим повторно 29 травня 1990 року відділом ЗАГСУ Миронівського райвиконкому Київської області. 09 січня 2009 року, тобто у встановлений шестимісячний строк після смерті [PERSON], [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.\~ Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи померлого [PERSON] 7 січня 2016 року, не оформивши спадкових прав після померлого [PERSON], [PERSON] помер. 11 лютого 2016 року тобто у встановлений шестимісячний строк після смерті [PERSON], позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Мати померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась на користь [PERSON], про що 12.02.2016 подала нотаріусу відповідну заяву. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи померлого [PERSON] [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом другої черги, оскільки є його сестрою. Дані обставини підтверджені свідоцтвами про народження : серії VІ-БК № 487397, виданим повторно 29 травня 1990 року відділом ЗАГСУ Миронівського райвиконкому Київської області, серії VІ-БК № 350299, виданим повторно 27 листопада 1991 року відділом ЗАГСУ Обухівського райвиконкому Київської області, та свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 103443, виданим 09 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. Згідно з пунктами 4.12,4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~ за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах справи містяться відмови нотаріусів у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам. Житловий будинок під номером 76, розташований по вулиці Мальованого села Потік Миронівського району Київської області не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль" і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Відповідно до розяснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером 76, розташований по вулиці Мальваного села Потік Миронівського району Київської області був побудований на земельній ділянці, призначеній для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Вказані обставини підтверджуються державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №288423, зареєстрованим книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 16 березня 2005 року за № 010504100041. Будинок має виготовлений 09 лютого 2008 року КП КОР Білоцерківське МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Встановлено, що померла [PERSON] була головою двору та власником будинку під номером 76, розташованого по вулиці Мальованого села Потік Миронівського району Київської області відповідно до записів погосподарського обліку (форми № 4, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 95 від 18.04.2005, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.05.2005 за № 487/10767). Вказані обставини підтверджуються даними технічного паспорту, довідки Піївської сільської ради Миронівського району Київської області № 02-33/556 від 28 грудня 2016 року. Запис [PERSON] в книгах погосподарського обліку [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області з 1991 року як власника будинку підтверджує факт належності будинку під номером 76 по вулиці Мальованого села Потік Миронівського району Київської області саме їй. Даним будинком померла [PERSON] володіла та користувалася на праві власності. За відомостями довідки КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 03270 від 09 лютого 2008 року право власності на дане нерухоме майно станом на дату смерті [PERSON] не було зареєстровано. Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку під номером 76 по вулиці Мальованого села Потік Миронівського району Київської області не здійснена на час звернення позивачів за оформленням спадкових прав. Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 78312160 від 18 січня 2017 року. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] оформила спадкові права на спадкове майно у виді земельних ділянок : площею 4,2887 га, яка призначена для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, площею 0,2614 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,2499 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, отримала державні акти на право власності на земельні ділянки : на 2,1445 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 0,1307 га для ведення особистого селянського господарства та має Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 55644417 від 22.03.2016, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 881418832229, на 1/2 земельної ділянки, кадастровий помер 3222985900:01:001:0010, площею 0,2499 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] виділила в натурі свої частки та оформила право власності на спадкові земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого земельні ділянки, право на які підтверджено державними актами на право власності на земельну ділянку, виданими [PERSON], припинили своє існування. В порядку захисту спадкових прав позивача [PERSON] за нею необхідно визнати право власності на земельну ділянку площею 2,1445 га, розташовану в селі Потік Миронівського району Київської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельну ділянку площею 0,1307 га, розташовану по вулиці Мальованого, 76 села Потік Миронівського району Київської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, площі яких розраховані в розмірі ? частини площі земельних ділянок, належних [PERSON] та успадкованих [PERSON] та після його смерті [PERSON] Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, , ст.ст. 81, 125, 158 ЗК України,

Outcome: approved