Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття будинку, мотивуючи його тим, що вона є власником 1/3 частини дачного будинку [ADDRESS]. Власниками іншої частини будинку є відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON]. У 2015 році відповідач [PERSON] розпочала реконструкцію даху належної їй частки будинку. 12 жовтня 2015 року пройшла злива і, через відсутність даху, затопило кімнати на третьому поверсі. В трьох житлових кімнатах, коридорі та санвузлі є сліди від протікання та плями жовтого кольору, наявне вздуття та відставання шпалер. Відповідно до експертного дослідження, здійсненого за заявою позивачки від 28.03.2016 р., завдана матеріальна шкода становить 53960 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнала, надала до суду письмові заперечення, вважає, що залиття сталося ще до купівлі нею частини цього будинку. [PERSON], не усунувши протікання даху, здійснила ремонт на своїй частці будинку. Відповідач через відсутнсть своєї вини у шкоді просить відмовити у задоволені позовної заяви. Третя особа [PERSON] просила розглянути позовну заяву за її відсутності та у позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на момент виникнення спірних правовідносин були співвласниками, на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2010 р., дачного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці, загальною площею 0,0283 га, Як встановлено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року, [PERSON], що є співвласником дачного будинку «А5» та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS], 17.09.2014 року надала згоду [PERSON] на реконструкцію належного їй дачного будинку за адресою: [ADDRESS], зазначеного у технічному паспорті під літерою «А4», розташованого на земельній ділянці, площею 0,0083 га, з приєднанням 2/3 площі даху та мезоніну дачного будинку за адресою: [ADDRESS], зазначеного у технічному паспорті під літерою «А5», розташованого на земельній ділянці, загальною площею 0,0283 га. 18.09.2014 року [PERSON], яка до 31.10.2015 року була співвласником дачного будинку «А5» та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS], надала посвідчену приватним нотаріусом Одеського за реєстровим № 903 згоду [PERSON] на реконструкцію належного їй дачного будинку за [ADDRESS], будинок, який зазначено у технічному паспорті за літерою «А4», що розташований на земельній ділянці, площею 0,0083 га, з приєднанням 2/3 площі даху та мезоніну цього дачного будинку, розташованого за цією ж адресою: [ADDRESS], під літерою «А5», розташованого на земельній ділянці, загальною площею 0,0283 га. 08.09.2015 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію ОД 082152438273 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції приміщень частини дачного будинку літ. «А4» з розширенням та приєднанням 2/3 площі експлуатованого даху (мезоніну) дачного будинку літ «А5» з внутрішнім переплануванням та надбудовою мансардного поверху (замість існуючого мезоніну) без зміни цільового призначення та геометричних розмірів фундаментів у плані. 26.10.2015 року [PERSON] було подано до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яка була зареєстрована 03.11.2015 року ОД 142153071496. Відповідно до акту від 12.10.2015 року, складеного комісією ОК «Будинок-1», встановлено факт залиття будинку. Суд критично ставиться до цього акту, вважає його недопустимим доказом, оскільки він складений з порушенням вимог до складання акту, визначених «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року, № 76. Так, відповідно до "Правил", у разі залиття квартир складається відповідний акт. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Акт підписується усіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку, в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім'я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). У порушення цієї вимоги акт складено за відсутності відповідача, підписи інших необхідних осіб у акті відсутні, щодо відмови цих осіб від підпису в акті відсутнє жодне зазначення. Крім того, "Правилами" встановлено, що в акті повинно бути відображено: - дата складання акту (число, місяць, рік); - прізвища, ініціали та посади членів комісії; - прізвища, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності,; - прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; - характер залиття та його причини: несанкціоноване втручання мешканців у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів,гнучких підводок та ін.; - завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість); - висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Вимоги до складання акту дотримані не були, необхідна інформація в акті від 12.10.2015 року не знайшла свого відображення в повному вигляді. Окрім того, на підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, позивачем не заявлялося до суду клопотання про виклик свідків у порядку, передбаченому статтею 133 ЦПК України. Позивачем надано експертне дослідження від 28.03.2016 р., здійснене на підставі заяви [PERSON], відповідно до якого завдана матеріальна шкода становить 53960 грн. Суд критично оцінює експертне зазначення дослідження, оскільки воно було проведено не в рамках розгляду цієї цивільної справи. У судовому засіданні представник позивача відкликав раніше заявлене клопотання про призначення та проведення судової експертизи для визначення реальної вартості відновлювального ремонту частини будинку внаслідок його залиття. Жодна зі сторін не виявила бажання скористатись своїм процесуальним правом заявити клопотання про забезпечення доказів у справі шляхом подачі до суду клопотання про призначення відповідної експертизи, висновок якої був би належним доказом у справі. Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а, відповідно до ст.145 ЦПК України, обставини які підлягають встановленню у справі, не входять до переліку тих, при встановленні яких призначення експертизи є обов'язковим. Жодна зі сторін не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту та наявності пошкодженої частини будинку. Крім того, позивач не довів наявність вини відповідача у разі залиття будинку. За ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала. Згідно зі ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, позивач мав довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв'язок між цією поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди. Суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити, оскільки позивач не надав належних доказів, що можуть підтвердити факт заподіяння йому матеріальної шкоди, наявність вини відповідача у цій шкоді.

Outcome: dismissed