Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом мотивуючи, тим, що 12 червня 2007 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір № IFJWАЕ00000146 у розмірі 14616, 70 дол. США на термін до 12.06.2012 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідачем порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Згідно розрахунку, заборгованість, станом на 22 квітня 2014 року становить: 23546, 20 дол. США, що за курсом 11.24 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.04.2014 року складає 264659, 29 грн., яка складається з наступного: - 8824, 06 дол. США - заборгованість за кредитом; - 6629, 78 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 388, 74 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 7703, 62 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Тому, просить суд, стягнути з відповідача, заборгованість у розмірі - 23546, 20 дол. США, що за курсом 11.24 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.04.2014 року складає 264659, 29 грн. за кредитним договором № IFJWАЕ00000146 від 12 червня 2007 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що додані ним до справи розрахунки не суперечать один одному. Останній розрахунок зроблений відповідальною посадовою особою банку підтверджує розрахунок доданий до позовної заяви з врахуванням збільшення суми заборгованості на час розрахунку. Кредитний договір був підписаний відповідачем, його умови є чіткі і зрозумілі і виконувались відповідачем до певного часу. Через невиконання умов договору заставний автомобіль, який був у пошкодженому стані, передавався банком на реалізацію на підставі виданої відповідачем довіреності. Відповідач не погодившись з ціною продажу анулював довіреність і викупив автомобіль, сплативши банку 23.09.2011р. 496 долларів США в рахунок погашення заборгованості по кредиту, що відображено у відповідній виписці по рахунку та в розрахунку заборгованості. Автомобіль був переданий відповідачу, застава була припинена. Відповідач та представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, подав до суду письмові заперечення, згідно яких вважає, що відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору № IFJWАЕ00000146 (надалі -Договір) від 12.06.2007 року ПАТ КБ «Приват Банк» надав йому кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 14616,78 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять, 78 центів ) доларів США на термін 60 місяців на придбання автомобіля «Рено-Трафік», 2003 року випуску. Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були надані в споживчих цілях для придбання автомобіля, таким чином, вищевказаний кредитний договір є договором споживчого кредиту. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 332,61 (триста тридцять два долари США, 61 центів) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії. Крім того, 12.06.2007 року був оформлений Договір застави автотранспорту, що забезпечує виконання зобов'язань Позичальником. Заставна вартість, згідно Договору складає 85850,00 грн (вісімдесят п'ять тисяч вісімсот пятдесят грн. 00 коп). Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 4 ст 11 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. З п.3.2. розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року (далі - Правила), вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. У зв'язку з тяжким фінансовим станом відповідачем було виконано зобов'язання не в повному обсязі. 21.05. 2014 року на вимогу відповідача Банком було надано йому виписку про погашення кредиту від 21.05.2014 року №1500701, згідно якої ним на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було сплачено: 16987,86 дол. США платежів по кредиту. Дата останнього платежу 23.09.2011 року. Графік погашення по кредиту, який мав бути Додатком №1 до кредитного договору йому не було надано, отже, в порушення п.2 ч.І ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач не надав мені, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Так як, період сплати по кредиту становить 5 років (60 місяців), а щомісячний платіж у сумі 332,61 дол. США в яку входить заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії то виходячи з розрахунку загальна сума кредиту становить: - 60 місяців X 332,61 дол. США(помісячний платіж) = 19956,60 дол. США. Вважають, що розмір щомісячних платежів завищений, а саме відсоткова ставка не відповідає 10.08%, а становить 13,005 %. В березні місяці 2011 року працівники ПАТ КБ «ПриватБанк» під приводом огляду стану автомобіля запросили відповідача відвідати відділення Банку, де працівники ПАТ КБ «Приват Банк» вилучили у нього належний йому автомобіль та документи на нього з метою реалізації для погашення заборгованості перед Банком. Ним для реалізації автомобіля було 10 березня 2011 року було надано довіреність ПАТ КБ «Приват Банк». Про те відповідного акту за підписом представника ПАТ КБ «Приват Банк» про передачу автомобіля Банку він не отримав, а з 01 березня 2011 року по 23 вересня 2011 року автомобіль знаходився у Банку. З березня 2011 року на сайті ПАТ КБ «Приват Банк» автомобіль було виставлено на продаж. Проглядаючи сайт ПАТ КБ «Приват Банк» з конфіскованими автомобілями в вересні 2011 року відповідач побачив по якій ціні автомобіль виставлено на продаж. Звернувшись до представників Банку він 23 вересня 2011 року його викупив за ціну яка була вказана на сайті ПАТ КБ «Приват Банк», а саме заплативши за автомобіль 5000,00 грн. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 590 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. У відповідності до ст. 600 ЦК України Зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Згідно ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Він згідно ст. 21 Закону України « Про захист прав споживачів» звертався до представників банку з вимогою про надання інформації щодо зарахування коштів від реалізації автомобіля та документів, що стосуються продажу автомобіля, але відповіді так і не отримав. Матеріали справи не містять цієї інформації і йому до цього часу невідомо звідки взялися такі суми боргів. Враховуючи те, що позивач відмовився прийняти виконання зобов'язань за кредитним договором № IFJWАЕ00000146 від 12.06.2007 року за рахунок предмета застави, що належав йому на праві власності, він вважається таким, що прострочив, а тому відсотки за користування кредитними коштами та пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в період з березня 2011 року до моменту реалізації даного автомобіля нараховані безпідставно. Відповідно до умов кредитного договору № IFJWАЕ00000146 від 12.06.2007 року п.7.1 - - сплата за користування кредитом відсотків встановлена у розмірі 0,84 % в місяць на суму заборгованості за кредитом; - сплата відсотків за користування кредитом при порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту у розмірі 2,09% в місяць. Загальний процент відсотків за користування кредитом становить 0,84%+2,09%=2,93% Нарахування відсотків нараховується від дати закінчення кредитного договору, а саме 12.06.2012 року , так як до моменту закінчення кредитного договору сплата відсотків в сумі 0.84% та порушення за сплату відсотків за користування кредитом при порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту у розмірі 2.09% в місяць були включені в суму щомісячного платіжу, що становив 332,61 (триста тридцять два Доларів США, 61 центів). Відповідно до вказаного сума відсотків становить : 2968,98 дол. США X 22 місяці до (квітня 2014 року) X 2,93%= 1913,80 дол. США , (курс НБУ станом на 22.04.2014 року становить 100 дол.США - 1124,7453 грн.) Тому загальна сума відсотків буде 1913,80 дол.США - 524,58 дол. США( відсотки коли автомобіль перебував у власності ПриватБанку) =1389,22 дол. США. 1389,22 дол. США х 11,24 = 15614,83 грн. Як вбачається з п. 34.1 кредитного договору № ІРДУАЕ00000146 від 12.06.2007 року за порушення грошового зобов'язання банк має право нарахувати позичальнику пеню у розмірі 0.15 % від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення платежу. В порушення цієї умови договору позивачем було нараховано пеню за ставкою 0.30 % від суми непогашеної заборгованості. Таким чином, сума пені нарахована за кредитним договором є завищеною вдвічі. Крім того позивачем було допущено арифметичні помилки під час здійснення розрахунків за кредитним договором № IFJWАЕ00000146 від 12.06.2007 року і розрахунки потребують коригування. Також виписка про погашення кредиту від 21.05.2014 року №1500701 наданого відповідачу позивачем суперечить розрахунку заборгованості за кредитом, який був доданий до позовної заяви. В заявлених позовних вимогах зазначена сума пені станом по 22.04.2014 року, що не відповідає ст. 258 ч.2 ЦК України за умовами якої встановлено строк позовної давності до вимог про стягнення (неустойки, пені) в один рік, що є підставою згідно ст. 267 ЦК України для відмови в позові. Умови договору про нарахування пені є несправедливими, тому що є не пропорційними щодо розміру заборгованості, що не відповідає ст. 18 Закону «Про захист прав споживача», та судової практики, відповідно до якої пеня не може перевищувати 50 відсотків суми основного боргу. Прострочення виконання зобов'язання виникла з 12.06.2012 року, банк дізнався про своє порушене право та не реалізував його, а на момент звернення з вимогою закінчився 1 річний, встановлений для неустойки строк позовної давності. Враховуючи що згідно ст. 549 ЦК України неустойка (пеня, штраф) обчислюється в процентному відношенні від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, то така що підлягає стягненню пеня становить станом 13.06.2012 року 2594,30 долара США. Але ж, враховуючи, що пеня не є заборгованістю за кредитом, а є санкцією за невиконання позичальником взятих на себе грошових зобов'язань, згідно ст. З, 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня суд вважає пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України -гривні. Крім того, вважає, що позивачем було допущено арифметичні помилки під час здійснення розрахунків за кредитним договором № IFJWАЕ00000146 від 12.06.2007 року і розрахунки потребують коригування. Отже, підсумовуючи вищенаведене, вважає, що сума заборгованості за кредитним договором за його розрахунками становить: - заборгованість за кредитом - 2968,98 доларів США х 11,24 (курс НБУ) =33371,34 грн.; - заборгованість за відсотками -1389,22 дол.США х 11,24 = 15614,83 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'зань за договором згідно подвійної облікової ставки НБУ- 3711,48 грн. - пеня згідно розрахунку по простроченій сплаті - 3517,28 грн. Загальна сума заборгованості за кредитом становить : 56 214,93 грн. А тому позов визнає частково, а саме згідний сплатити 56214,93 гривень, в решті суми позов вважає безпідставний, а суму боргу завищеною. В поданих письмових поясненнях відповідач навів інший розрахунок, вважає підставною суму заборгованості 44908 грн. 75 коп. В судовому засіданні відповідач пояснив, що всього заплатив банку по кредитному договору 8582,1 долларів США. Дійсно автомобіль після ДТП був згідно виданої ним довіреності виставлений позивачем на продаж , але згодом довіреність була анульована і автомобіль був ним викуплений і за нього було внесено банку 496 долларів США. На даний час автомобіль ним проданий. Суд, вислухавши сторони, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, вважає що позов частково підставний і підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. 12 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № IFJWАЕ00000146 у розмірі 14616, 70 дол. США на термін до 12.06.2012 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У відповідності до п. 7.1 договору період сплати по кредиту становить 5 років (60 місяців), відсотки за користування кредитом становлять 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагорода у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент його надання та щомісяця в період сплати - в розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту. Щомісячний платіж відповідача по кредиту становить 332,61 дол. США, в який входить сума заборгованості по кредиту, відсотках та комісії. Згідно п. 7.4 кредитного договору при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, передбачених пп. 1.1,2.2.4,2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У відповідності до п. 4.1 кредитного договору, у разі порушення відповідачем будь-якого із зобов»язань, передбачених п. 2.2.2,2.2.3,7.5 даного договору , Банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. 60 місяців X 332,61 дол. США(помісячний платіж) = 19956,60 дол. США. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 22 квітня 2014 року становить: 23546, 20 дол. США, що за курсом 11.24 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.04.2014 року становить 264659, 29 грн., яка складається з наступного: - 8824, 06 дол. США - заборгованість за кредитом; - 6629, 78 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 388, 74 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 7703, 62 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Твердження представника позивача про те, що сума внесена відповідачем за викуп заставного автомобіля відображена у представленій представником позивача виписці по рахунку відповідача та у розрахунку заборгованості, який підтверджено підписом відповідальної посадової особи банку та скріплено печаткою, не спростовані в судовому засіданні будь-якими доказами. Натомість, розрахунки зроблені відповідачем є неясними, суперечливими і суперечать поясненням відповідача даним в судовому засіданні, спростовуються розрахунками позивача. Будь-якого висновку спеціаліста щодо неправильності проведеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач суду не представив. Посилання відповідача на представлену ним ксерокопію виписки про погашення кредиту, суд вважає недопустимим доказом, оскільки вона підписана самим відповідачем, оригіналу в судове засідання не представлено. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також, суд вважає безпідставними і бездоказовими посилання відповідача на порушення позивачем норм Закону України «Про захист прав споживачів» та правил надання банківських послуг, оскільки відповідач особисто підписував кредитний договір та договір застави, особисто отримав його оригінал, про що зазначено в договорі, тривалий час виконував умови договору без будь-яких заперечень. Умови договору щодо його строку, розміру і строку сплати щомісячного платежу 332,61 дол. США, в який входить сума заборгованості по кредиту, відсотках та комісії є чіткими і зрозумілими та не потребують додаткового графіку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений законом строк. У відповідності до вимог ст. 268 ЦК України щодо стягнення неустойки (штрафу,пені) застосовується позовна давність строком в 1 рік, а тому суд вважає, що сума пені підлягає стягненню за час цього строку позовної давності, тобто в сумі 2874,5 долларів США, що в переводі по курсу гривні 11.24 в межах вимог позивача, становить - 32309,38 грн. Таким чином, слід стягнути з відповідача в користь позивача в межах позовних вимог загалом - 210 379 грн. 96 коп., а саме: 99182,43 грн. заборгованості по кредиту, 74518,72 грн. заборгованості по відсотках, 4369,43 грн. комісії та 32309,38 грн. пені. В решті позову слід відмовити. На підставі ст. 526, 1046, 1048, 1052, 1054 ЦК України та

Outcome: approved