Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, в якій просив усунути перешкоди йому у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON], [INFO] без надання іншого житлового приміщення та зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Зазначає, що за вказаною адресою на реєстраційному обліку також перебувають його дружина - [PERSON] та син - [PERSON]. [PERSON] веде антисоціальний спосіб життя, порушує громадський порядок і умови нормального співжиття. З огляду на те, що умови проживання позивачів з відповідачем є неможливими, відсутня згода відповідача на виселення із спірної квартири в добровільному порядку, просили позов задовольнити з підстав та у спосіб зазначений у позові. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві в судове засідання не з'явився, проте від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду невідомо. Суд, вислухавши сторін та заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, видане Відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва 24.12.1999 року № [NUMBER]. (а.с. 6) Відповідно до довідки форми № 3, виданої структурним підрозділом Центру обслуговування споживачів № 1 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» у спірному жилому приміщенні зареєстрованими є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Встановлено, в квартирі [ADDRESS], як член сім"ї, за згодою позивача та [PERSON] був зареєстрований відповідач. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло та не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 2 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на території України, за винятком обмежені, які встановлені законом. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований та поселений в спірному приміщенні в якості члена сім`ї власників приміщення - позивача по справі та за його особистої згоди, у зв`язку із чим набув права користування житловим приміщенням у встановленому порядку. В ході розгляду справи наявності будь-якої угоди щодо порядку користування житловим приміщенням між сторонами не встановлено. Згідно з частиною 4 статті 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Судом встановлено та підтверджено показами свідків, що в спірній квартирі також проживає мати позивача [PERSON], яка в силу віку та різних хвороб майже лежача, та за якою здійснює постійний догляд лише відповідач. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги обставини на які посилається позивач, суд вважає, що позовні вимоги в частині виселення [PERSON] задоволенню не підлягають, так як не є доведеними. Крім того, суд враховує те, що об'єкт власності позивача є жиле приміщення, тому режим проживання в ньому регулюється нормами ЖК України, а отже, розглядаючи питання про усунення перешкод у користуванні квартирою, суд має врахувати, на які передбачені законом підстави для виселення відповідача посилається позивач. Згідно ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, жодних обставин, які надали б суду правові підстави для задоволення вимог стосовно виселення відповідача, судом не встановлено, як і не надано доказів позивачем в підтвердження позовних вимог. Також позивачем не надано доказів в підтвердження чинення перешкод відповідачем у користуванні спірним приміщенням. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо усунення перешкод, що вчиняються йому з боку відповідача у користуванні квартирою [ADDRESS], і відповідного виселення [PERSON] з вказаної квартири, є недоведеними належними та допустими доказами, а отже є необґрунтованими, передчасними і відповідно такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed