Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 26.03.2009 року. Від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу відповідач припинив стосунки з дитиною, не навідує його, не цікавиться його життям. Така поведінка відповідача свідчить про невиконання ним своїх обов»язків, передбачених чинним законодавством, щодо дитини, зокрема обовязків по утриманню, догляду та вихованню. Дитина є хворобливою, по кілька разів на рік хворіє на ангіну, яка дає різноманітні ускладнення, зокрема у дитини почали хворіти ноги. За станом здоровя дитина потребує санаторно-курортного лікування, бажано на морі. Вона має можливість забезпечити дитині кількамісячне перебування на морі в Криму, оскільки має на праві власності квартиру в смт. Мирний м. Євпаторія. На даний час для поїздок на Кримській півострів вимагається наявність проїзного документу для дитини для виїзду за кордон. Відповідач дозволу на виготовлення проїзного документу для дитини та виїзду за кордон в добровільному порядку не дає. Вважає, що така відмова відповідача свідчить про зловживання ним батьківськими правами. Виготовлення проїзного документу дитини та подорожі за кордон відповідають інтересам дитини, адже це сприятиме оздоровленню, повноцінному відпочинку, всебічному розвитку, отриманню нових позитивних вражень. Жодних прав відповідача як батька це не порушуватиме, оскільки виїзд носитиме тимчасовий характер. Просить суд надати дозвіл на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон/проїзного документу дитини на імя [PERSON]. [INFO] та його тимчасовий виїзд за межу України, без згоди та супроводу батька, в супроводі матері та осіб, уповноважених нею, до досягнення ним 16-річного віку; судові витрати по справі покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що твердження позивачки про невиконання ним батьківських обовязків не відповідає дійсності він регулярно сплачує аліменти на утримання дитини. З дитиною він не спілкується вже тривалий час, але це відбувається у звязку з тим, що позивачки та її співмешканець чинять йому у цьому перешкоди. Він категорично заперечує проти виїзду дитини до Автономної Республіки Крим, оскільки на теперішній час Крим є тимчасово окупованою територією, ситуація там є напруженою. Він має змогу оздоровити дитину за власний кошт на території України, проте позивач не бажає цього. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Луцької міської ради суду пояснив, що вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідач фактично не бере участі у вихованні дитини. Проте вважає, що дозвіл на виїздити неповнолітнього [PERSON] слід надати строком на три роки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 150 від 26 березня 2009 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Малолітній [PERSON] проживає разом з матір»ю позивачкою по справі (а.с. 6-7). Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і в нормах міжнародного права.\~\~\~\~\~\~ Статетю 18 Конвенцією про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Частиною 3\~статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"\~закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 3\~ст. 313 ЦК України\~фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2\~ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"\~оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього\~Закону\~право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просила надати дозвіл на тимчасові виїзди сина [PERSON] за кордон без дозволу батька дитини до досягнення сином 16 років без зазначення держави прямування та терміну перебування за кордоном, а також просила дозволити оформляти документи для тимчасового виїзду сина за межі України, обгрунтовуючи такі вимоги тим, що відповідач участі у вихованні сина не бере, матеріальної допомоги не надає та необхідністю періодичних виїздів за кордон для оздоровлення. Належних та припустимих доказів на підтвердження того, що дитина за станом здоровя потребує санаторно-курорного лікування позивачкою та її представником, суду не надано. Вирішення питання про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без зазначення держави прямування та часового проміжку перебування в цій країні до досягнення дитиною 16 років без згоди та супроводу батька, суперечить вимогам закону. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на тимчасові виїзди дитини за кордон та на виготовлення проїзного документу дитини без згоди батька є необгрунтованними та задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року,

Outcome: dismissed