Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 05 липня 2016 року, та посилається в позовній заяві на те, що 15 лютого 2011 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 травня 2016 року має заборгованість в сумі 11 111,57 грн., з яких: - 2837,90 грн. - заборгованість за кредитом; - 7268,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 505,31 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 лютого 2011 року у розмірі 11 111,57 грн., а також сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву та просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином . Від відповідача [PERSON] поступила заява , в котрій він зазначив, що позовна заява подана до суду з порушенням строку, встановленого ст.257 ЦК України. Зазначив, що відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н, укладеному 15.02.2011 року між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк", остання оплата по кредитному договору була здійснена 02.06.2012 року, отже позивач звернувся до суду із заявою про порушення свого права тільки 21.06.2016 року, тобто пропустив термін позовної давності більш ніж на три роки. Просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку із спливом строків позовної давності . Враховуючи заяви сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд доходить до наступних висновків. З поданих документів вбачається, що на підставі «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», відповідач [PERSON] 15.02.2011 року отримав кредит у розмірі 4800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.(а.с.6,7,8-9,10-33) У результаті неналежного виконання позичальником умов даного договору виникла заборгованість станом на 31 травня 2016 року в сумі 11 111,57 грн., що підтверджується даними розрахунку заборгованості за вказаним договором, тобто заявлені вимоги являються обгрунтованими. (а.с.4-5) Під час розгляду справи відповідач подав до суду заяву в якій просить при винесенні рішення застосувати позовну давність. Із поданого ПАТ КБ «Приват банк» розрахунку заборгованості за вищезазначеним договором вбачається, що остання зарахована сума на погашення за кредитним договором поступила від відповідача 02 червня 2012 року в сумі 670 грн., а позивач звернувся до суду 05 липня 2016 року, тобто після спливу трьох років після останньої зарахованої проплати, тобто з пропуском строку позовної давності. (а.с.4-5) Будь-яких підтверджуючих доказів щодо поважності пропуску вказаних строків позивач суду не представив. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК Україниперебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.ст. 266,267 ЦК Українизі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо) і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи досліджене суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного та ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed