Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 29.09.1990 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який позивач хоче розірвати в судовому порядку, справа перебуває в провадженні Куйбишевського районного суду Запорізької області. Від шлюбу мають повнолітню непрацездатну доньку [PERSON], яка являється інвалідом ІІ групи, проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Також зазначила, що на цей час з відповідачем проживають окремо, відповідач не виконує свій батьківський обов'язок щодо матеріального забезпечення та утримання своєї повнолітньої непрацездатної доньки, хоча є працездатним, не має фізичних вад, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, отримує пенсію, тому може надавати таку допомогу. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві, пояснила, що відповідач є платоспроможним та має змогу надавати допомогу на утримання доньки. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.09.1990 року у виконавчому комітеті Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (актовий запис № 20), що стверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЖС № 479251 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження IV-ЖС № 302391 від 10.09.1991 року, сторони від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6), яка у відповідності до Довідки до акта огляду МСЕК серії АД № 142976 від 14.09.2010 року є інвалідом ІІ групи (безстроково), інвалідом з дитинства та не може працювати у звичайних виробничих умовах і їй рекомендовано "Д"/облік психіатра, курсове амбулаторне лікування (а.с. 10). Згідно довідки про склад сім'ї № 839 від 10.03.2017 року виданої виконавчим комітетом Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області позивач зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] разом із своїми повнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов № 840 від 10.03.2017 року, складеного комісією у складі сільського голови та депутатів Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області, позивач працює соціальним працівником комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Смирновської сільської ради, сім'я має два земельні паї, які здають в оренду, тримають підсобне господарство та користуються земельними ділянками: для обслуговування житлового будинку 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,21 га (а.с. 9). Згідно зі ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Таким чином, для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сину). Судом встановлено, що непрацездатна [PERSON] страждає на психічне захворювання та потребує за рекомендаціями лікарської комісії постійного сторонього догляду та медикаментозного лікування, що свідчить про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, наявність у нього інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини та інші обставини, що мають істотне значення (ст.ст.182, 200 СК України). Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд враховує матеріальний стан платника - батька, який згідно його пояснень наданих в судовому засіданні 28.03.2017 року отримує пенсію та орендну плату за надану в оренду земельну ділянку (пай), наявність у останнього на утриманні непрацездатної матері [PERSON], якій виповнилося 82 роки, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 825 від 09.03.2017 року виданої виконавчим комітетом Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області (а.с. 8), а також наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги повнолітньої непрацездатної доньки [PERSON]. Крім того, суд враховує обов'язок позивача у справі, яка є особою працездатного віку, отримує заробітну плату, допомогу на догляд за інвалідом, орендну плату за земельну ділянку (пай), утримувати повнолітню непрацездатну доньку [PERSON], оскільки кожен з батьків несе однаковий обов'язок по її утриманню. З огляду на наведене, враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підвердження того, що він не має можливості надавати допомогу на повнолітню непрацездатну доньку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 13.03.2017 року та довічно. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності у відповідача грошових зобов'язань, оскільки наявність, зокрема, заборгованості за кредитом не свідчить про неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання доньки. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд роз'яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, та

Outcome: partial