Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданої шкоди в наслідок правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] 07.10.2013 р. приблизно о 14 год. 20 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Комсомольській від вул. Шевченка в напрямку вул. Нижньомлинської у м. Полтаві, не вибрав безпечного бокового інтервалу та в районі будинку № 51 здійснив наїзд на електроопору Полтавської філії міських електромереж АПТ «Полтаваобленерго», чим завдав підприємству збитків на загальну суму 5053 грн. Відповідно до постанови Полтавського районного суду від 7 листопада 2013 р. [PERSON] був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 139 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 510 грн. З постановою [PERSON] погодився і не оскаржував її у апеляційному порядку. Після набрання чинності і до цього часу [PERSON] в добровільному порядку завдані збитки не відшкодовує. На неодноразові попередження Полтавською філією міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" відповідач не реагує, в добровільному порядку заборгованість не відшкодовує, в зв'язку з чим позивач змушений звертатися до суду. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просив позов розглянути за його відсутності та підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява де, він позов визнав частково, та просив справу слухати без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи та докази надані сторонами по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що згідно постанови Полтавського районного суду від 7 листопада 2013 року [PERSON] був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 139 КУпАП. В постанові встановлено, що [PERSON] 07.10.2013 р. о 14 год. 20 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Комсомольській від вул. Шевченка в напрямку вул. Нижньомлинської у м. Полтаві, не вибрав безпечного бокового інтервалу та в районі будинку № 51 по вул. Комсомольській допустив контакт з електроопорою. Внаслідок чого автомобиль та електроопора отримали пошкодження, чим порушив п. 13.1 правил дорожнього руху України. Відповідно до положень ст.22 Цивільного кодексу України від 16.01.2003, № 435-IV (надалі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Положеннями зазначеної статті встановлюються загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди коментованої статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України доведенню підлягають такі факти: неправомірність поведінки особи, внаслідок якої завдано шкоди. Наявність шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. В даному випадку, ПФ міських електромереж «Полтаваобленерго» посилається на заподіяння відповідачем, внаслідок його винних дій збитків у розмірі 5053грн. На доведення зазначеної суми суду було надано наступні документи: - договірна ціна на будівництво - заміну опори ПЛ-0,4 кВ по вул. Комсомольська в м. Полтава, що здійснюється у 2014 році, визначена згідно ДБН Д.1.1.-1-2000, чинних на момент її визначення, складена в поточних цінах станом на 3 квітня 2013 року. Вид договірної ціни - тверда. Замовник - [PERSON] Підрядник - ПФ міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго». Згідно даної договірної ціни вартість будівництва складає 5,052 в т.ч. ПДВ 20%., яка підписана лише з боку керівника ПФ міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» та не підписана і не затверджена з боку замовника [PERSON] - локальний кошторис №4-1-1 на заміну опори, на загальну вартість 5053,00грн з ПДВ 20%., який ніким не підписаний і не затверджений, відсутня печатка що ідентифікує особу, яка його видала. З риводу наданих документов суд дійшов наступного. Відповідно до п. 3.3.1-3.3.3.1 ДБН Д.1.1.-1-2000 договірна ціна - це кошторис вартості підрядних робіт, за яку підрядна організація, визначена виконавцем робіт, згодна виконати замовлення. Договірна ціна входить у склад вартості будівництва та використовується при проведенні взаєморозрахунків. Договірна ціна на будівництво об'єкту формується претендентом на виконання робіт (генпідрядником) із залученням субпідрядних організацій та узгодженням із замовником та є невід'ємною частиною контракту. Договірні ціни можуть встановлюватись твердими, ди намічними и періодичними. Вид договірної ціни встановлюється сторонами (замовник, підрядник) з врахуванням положень законодавства. Судом встановлено, що внаслідок вчиненого відповідачем правопорушення - в останнього по відношенню до позивача виникли деліктні зобов'язання з відшкодування завданої шкоди. Сторонами не надано доказів укладання між ними контракту на проведення будівельних робіт по заміні пошкодженої відповідачем опори. Тобто винна поведінка останнього із порушенням договірних відносин, не пов'язана, а отже надані суду договірна ціна та кошторис, містять інформацію про запропоновану вартість підрядних робіт у договірних зобов6язаннях та не є належними доказами розміру шкоди по деліктним зобов'язанням, яки виникли у відповідача перед позивачем. Суду також надано Підсумкову вартість ресурсів на будову: заміну опори ПЛ-0,4 кВ по вул. Комсомольська,50 в м. Полтава. Зазначений документ оцінюється судом критично. Так згідно ст.9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" України від 16.07.1999, № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Надана суду підсумкова відомість ресурсів не містить обов'язкових реквізитів передбачених законом для зведеного облікового документу, а саме дату і місце його складання, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення а також назву підприємства, від імені якого складено документ, а отже суд не приймає до уваги данні наведені в зазначеній підсумковій відомості ресурсів Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Як вбачається з матеріалів справи з боку відповідача до суду подано письмову заяву в якій він позов визнав частково, а саме в розмірі 1200,00грн. Таким, чином враховуючи, вищенаведене, суд вважає за можливе позов задовольнити частково в межах визнаної відповідачем суми, оскільки таке визнання є правом позивача не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої суд ухвалив рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Предоставлені документі не відносяться до первинних.

Outcome: partial