Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою мотивуючи її тим,що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] 15.02.2016року народження. Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, у poзміpi 1/4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача кошти на своє особисте утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до 15.02.2019 року. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечили розмір аліментів на дитину в розмірі 1/16 частини, та заперечили проти стягнення коштів на особисте утримання позивача, оскільки позивач працює та може себе утримувати. Заслухавши пояснення сторін по даній справі, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.03.2016року. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] 15.02.2016року народження. Наведене підтверджено матеріалами справи (а.с.5,6). На даний час сторони проживають окремо, в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває справа про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачпроживає разом зі своїм малолітнім сином в будинку своїх батьків. Позивач не заперечила, що з 01.02.2018року працює на ТОВ «Новина» швачкою, та отримує заробітну плату в розмірі 3800грн., проте вказала, цих грошей не вистачає на її матеріальне утримання та утримання дитини. Відповідач приблизно один раз на тиждень бачиться зі своїм сином, інколи купує для нього фрукти та іграшки. Відповідач в судовому засіданні вказав, що не має бажання сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки остання працевлаштована та має можливість сама себе забезпечувати. Визнання позову в частині 1/16 на утримання дитини, відповідач мотивував тим, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, а також те, що з 2008року він сплачує аліменти на двох дітей від попереднього шлюбу, в розмірі 500грн. на кожного, щомісячно.Т акож зазначив, що в жовтні 2017року надавав дружині кошти в сумі 1800грн. Задовольнячи позов частково суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Водночас, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відмовляючи в частині стягнення коштів на утримання дитини, суд керується статтею 75 СК України, в якій передбачено, що право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, стан здоровя та матеріальне становище дитини і батьків дитини, також, враховано, що позивач працевлаштована. Відповідач проживає окремо, має дохід, матеріальну допомогу надає позивачу нерегулярно та на власний розсуд, без врахування щоденних потреб дитини . Відповідач надав докази свого доходу та докази того, що має на утриманні ще двох дітей від попереднього шлюбу. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн.80коп.

Outcome: partial