Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання за ним права власності на ? частину квартири [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON], його мати, і після її смерті відкрилася спадщина. Згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло від 31 травня 1994 року квартира [ADDRESS] належала матері позивача - [PERSON], та її чоловіку - [PERSON], який помер [INFO]. Однак, за життя [PERSON] не оформила правовстановлюючі документи на квартиру, в якій постійно проживала, та не здійснила державну реєстрацію права власності на 1/2 частину зазначеної квартири [ADDRESS], що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] Звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сікуцького О.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно матері, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частини квартири [ADDRESS] та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою для відмови у видачі Свідоцтва про право власності на майно, а саме на ? частини квартири [ADDRESS], яка до [PERSON] належала її чоловіку [PERSON], стало відсутність реєстрації [PERSON] свого права власності на цю частину квартири після смерті її чоловіка. У видачі свідоцтва про право власності на майно, а саме на квартиру [ADDRESS] позивачу також відмовлено в зв'язку з «розбіжністю інформації в правовстановлюючих документах та в Державному реєстрі речових прав щодо державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку на майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. В Державному реєстрі речових прав у вкладці «Реєстр прав власності на нерухоме майно», міститься запис про те, що право власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер: 3754892) зареєстровано 04.12.2003 року за Голосіївською районною в м. Києві радою, форма власності - комунальна, підтверджується Витягом № 77617430 з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.11.2014 року, та відповідно до Витягу № 77617430 підстава виникнення права власності: рішення органів державного арбітражу, 8/09, 14.03.2002 р., Голосіївська районна в м. Києві рада», у зв'язку з чим позивач звернувся з позовною заявою до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що суперечливі відомомсті, які містять в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та відсутність реєстрації права власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] за матір»ю позивача перешкоджають у належний спосіб оформити йому право власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлені судом належним чином, з заявами про відкладення судового розгляду не звертався. Від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сікуцького О.А., надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 05 грудня 2012 року серії [NUMBER]. Квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності, по 1\\2 частці кожному, [PERSON] та її чоловіку - [PERSON], який помер [INFO] , відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 31.05.1994 року, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації Жовтневої районної державної адміністрації від 31.05.1994 року [NUMBER]. Після смерті [PERSON], єдиним спадкоємцем стала [PERSON], оскільки її син - [PERSON], відмовився від спадщини на користь матері, На момент смерті [PERSON] його дружина - [PERSON] постійно проживала в квартирі [ADDRESS], тобто вступила у фактичне володіння та управління квартирою, що підтверджується довідкою Форми-3 від 22.05.2013 року. 14.02.2014 р. державним нотаріусом П»ятої Київської державної нотаріальної контори Бєлломі О.В. [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\2 частину квартири [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] Позивач у справі є єдиним сином [PERSON] та [PERSON] і відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцем 1 черги. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сікуцького О.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері -[PERSON] Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності у встановленму законом порядку на майно, а саме ? частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] та в зв»язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав у вкладці «Реєстр прав власності на нерухоме майно», міститься запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер: 3754892) за Голосіївською районною в м. Києві радою, форма власності - комунальна, підтверджується Витягом № 77617430 з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.11.2014 року» та відповідно до Витягу № 77617430 підстава виникнення права власності: рішення органів державного арбітражу, 8/09, 14.03.2002 р., Голосіївська районна в м. Києві рада». Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сікуцького О.А. де була відкрита спадщина та зареєстрована за № 2-2014. Квартира квартиру [ADDRESS] належала на праві власності матері позивача, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомості Київської універсальної біржи від 04.06.1997 року, реєстраційний № С8120/5141 та реєстраційним посвідченням № 3737 від 10.06.1997 року виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації, а тому входить до складу спадщини. Згідно з п.1 рішення Голосіївської районної в м.Києві ради № 8/09 від 14.03.2002 року про формування комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва, на баланс Голосіївської районної в м. Києві ради було зараховано комунальне майно згідно додатків №№ 1,2, а саме передано житлові будинки відповідно до переліку, у тому числі буд.[ADDRESS]. Відповідно до п.5 цього ж рішення, функцію управління прийнятим майном в межах контролю за використанням та утриманням цього майна передано виконавчому органу Ради - Голосіївський районній в м. Києві державній адміністрації. Відповідно до даного рішення передавались у комунальну власність будинки в цілому, а не окремо визначені квартири, що також підтверджується листом Голови Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №100-5833 від 16.07.2014 року. Відповідно до норм чинного законодавства, що діяло до 01.01.13 р., повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно у м. Києві було делеговано Комунальному підприємству "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна". До створення електронної бази даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно об'єкт нерухомого майна - квартира [ADDRESS] - зареєстрована за [PERSON] Договору, про що свідчить договір купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого 04.06.1997 року Київською універсальною біржою, та відповідь Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" від 30.05.2014 року КВ-2014 №59813. Проте, при формуванні електронної бази даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вказана інформація врахована не була, і квартира [ADDRESS],04.12.03 р. зареєстрована на праві власності за Голосіївською районною в м. Києві радою на підставі рішення Голосіївської районної в м. Києві ради №8/09 від 14.03.02 р. Таким чином, станом на 22.11.14 р. згідно Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вказана квартира обліковувалася за двома власниками, у тому числі за Голосіївською районною в м.Києві радою, які спірна квартира не належить. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану; копії актових записів; записи в паспортах про другого з подружжя; копії рішень суду, що набрали законні сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Факт перебування на утриманні підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної чи неповнолітньої особи на утриманні. Непрацездатність утриманця, пов'язана з віком, перевіряється за паспортом, свідоцтвом органу цивільного стану про народження; непрацездатність, пов'язана зі станом здоров'я, - за пенсійною книжкою або довідкою, виданною відповідним органом медико-соціальної експертизи. Якщо один або кілька спадкоємців за законом позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання їх до спадкоємства за законом, вони можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин зі спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Така згода спадкоємців оформляється у вигляді письмової заяви, підпис спадкоємців на якій має бути засвідчений у відповідності до правил, викладених у пункті 207 цієї Інструкції. Місце відкриття спадщини (пункт 185 цієї Інструкції) підтверджується: свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, якщо останнє постійне місце проживання і місце його смерті збігаються; довідкою житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу про його постійне місце проживання; записом у будинковій книзі про постійне проживання спадкодавця, а якщо місце проживання померлого не відоме- документом (витягом з Реєстру прав власності та ін.) про місцезнаходження нерухомого спадкового майна або його частини. Якщо об'єктів нерухомого майна декілька й їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження одного із об'єктів цього майна за вибором спадкоємців. За відсутності нерухомого майна місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини рухомого майна, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу, витягом з реєстру прав власності на цінні папери тощо. У разі відсутності у спадкоємців зазначених документів нотаріус вимагає копію рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення місця відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім право встановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved