Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення яким розірвати шлюб між ним та [PERSON], який зареєстрований 07 червня 2008 року виконкомом Слобідсько-Болехівської сільської ради, актовий запис № 2; неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] залишити проживати з відповідачкою; витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах ДРАЦС покласти на нього. Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2008 року між ними з відповідачкою був укладений шлюб. Від спільного проживання у нас народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, через те, що у нас різні погляди на сімейне життя та обов'язки. По цій причині в їхній сім'ї постійно відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. У зв'язку з постійними сварками, які виникають, вони перестали спілкуватись, спільне господарство не ведуть. Вважає за недоцільне подальше перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Термін на примирення позитивного результату не дасть, тому просить його не призначати. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила проти розірвання шлюбу, просила після розірвання шлюбу залишити її прізвище [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечать закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 07.06.2008 року (а.с.5) свідчить про те, що між [PERSON], та [PERSON], 07.06.2008 року був укладений шлюб зареєстрований викокомом Слобідсько-Болехівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Від спільного проживання у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON], [INFO] народився син - [PERSON], [INFO] народився син - [PERSON] (копії свідоцтв про народження [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] а.с.6,7,8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім'ї. Сторони не бажають зберегти сім'ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім'я розпалася. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити, витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, покласти на позивача. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved