Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просить суд стягнути з нього борг за договором позики в розмірі 52191,78 гривень. Мотивуючи тим, що 15.06.2013 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу грошову позику в розмірі 50000 грн. зі строком повернення 15.08.2013 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 15.06.2013 року. Грошові кошти було надано відповідачу двома частинами: 30000 грн. у момент підписання розписки, а інша частина переведена банківським переказом згідно платіжного доручення від 17.06.2013 року на суму 20000 грн.. Домовленість щодо строку повернення була усною. Він неодноразово телефонував відповідачу з вимогою погасити борг, гроші до цього часу не повернуті. [PERSON] було направлено претензію від 13.09.2013 року, однак останній її не отримав. Вважає, що оскільки відповідач прострочив термін повернення боргу, то він має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого терміну інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З"ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.06.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші на автомобіль в сумі 30000 (тридцять тисяч)гривень, що підтверджується копією розписки, що долучена до матеріалів справи(а.с.7). Також згідно копії платіжного доручення № Р24А111422269999215 від 17.06.2013 року [PERSON] перевів банківським переказом на рахунок [PERSON] гроші в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень (а.с.10). [PERSON] було направлено претензію від 13.09.2013 року, однак останній її не отримав(а.с.8, 9). Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо зобов"язанні у встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Стаття 533 ЦК України передбачає, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку суму грошей. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позикодавця. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або, цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Розписка є борговим документом, що повинен підтверджувати дві обставини: факт отримання боржником грошей, їх кількість, а також волевиявлення боржника у певний строк повернути позику. Обов'язковим реквізитом боргового документу є лише власноручний підпис боржника, інші реквізити несуть факультативний характер та їх відсутність не має правового значення. Доказів про повернення боргу матеріали справи не містять. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, кредиту, і встановив, що права позивача відповідачем порушені, і вони підлягають захисту, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, понесення яких підтверджено документально( а.с.1).

Outcome: approved