Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача кошти в загальній сумі 5538,70 грн., які складаються з тіла боргу 5494 грн. та відсотків за користування коштами в сумі 44,70 грн. Представник позивача [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що 11 лютого 2020 року позивач [PERSON] дала\~ в борг [PERSON] грошові кошти в сумі\~200 доларів США, що еквівалентно 5 494 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 00 копійок станом на 21.05.2021 року згідно курсу НБУ. Відповідач зобов`язалась повернути кошти до 11 лютого 2021 року. Однак, до теперішнього часу [PERSON] не повернула борг. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики відповідачем надана розписка, згідно якої остання зобов`язалася повернути кошти в строк, який указаний в розписці. Крім того, просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 44,70 грн. за прострочення боржником виконання грошового зобов"язання. Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 27.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 27.10.2020 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася. Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи. Згідно розписки, написаної [PERSON] власноруч від 11.02.2020 року, остання взяла в борг у позивача кошти в розмірі 200 доларів США та зобов"язалася повернути [PERSON] грошові кошти протягом року. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Отже за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів саме у борг. Отже у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України у Постанові від 18 січня 2017 року по цивільній справі № 6-2789цс16 та у Постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі № 6-63цс13 висловив правову позицію, у якій зазначив, що, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. В контексті даної правової норми обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис позичальника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо. З цих підстав суд робить висновок про те, що представлена позивачем на підтвердження укладання договору позики між нею та відповідачем розписка позичальника, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами даного договору позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов`язався, відповідно, повернути отримані кошти готівкою. У вказаній розпискі від 11.02.2020 року вказано строк повернення боргу, а саме протягом року суму у розмірі 200 доларів. [PERSON] позичену суму коштів відповідач не повернула до 11.02.2021 року. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Представником позивача надано розрахунок процентів за користування грошовими коштами, а саме: 3% річних за користування грошовими коштами: дата початку нарахування - 12.02.2021 року; дата закінчення нарахування - 21.05.2021 року. Розраховується за формулою: (відсотки) = (сума боргу) (процентна ставка) / 100 % / 365 днів (кількість днів). Кількість днів 99. Сума боргу 5494 грн. Відсоткова ставка 3. Відсотки - 44,70 грн. З поданим розрахунком суд погоджується. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового забов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Представником позивача надано розрахунок 3% річних за користування грошовими коштами, а саме: 3% річних за використання коштів в сумі 200 доларів. Визначений розмір - 3% річних відповідачем не оспорено та не спростовано. А тому суд вважає, що вказана вимога також підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не виконав свої зобов`язання і своєчасно не повернув борг, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 11.02.2020 року в розмірі 5494 грн. та 3% річних за використання коштів у розмірі - 44,70 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 908 грн.

Outcome: approved