Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги, мотивуючи, що відповідачі проживають в [ADDRESS], на протязі тривалого часу ухиляються від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.05.1998р. по 01.01.2014р. складає 16502,43грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі з підстав викладених в письмових запереченнях долучених до матеріалів справи, просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що відповідачі являються абонентами ВАТ "Херсонська ТЕЦ", своєчасно не внесли оплату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.05.1998р. по 01.01.2014р. складає 16502,43грн., що підтверджується довідкою № 540007 від 19.02.2014р. Згідно зі ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах, відповідно до ст. ст. 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст. 253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а також у разі пред'явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Зважаючи на те, що позивач надає, а відповідачі отримують послуги з теплопостачання, однак в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачують за спожиті послуги, наявні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані позивачем послуги. Заборгованість відповідачів по оплаті послуг виникла з травня 1998 року, за період з грудня 2007 ними здійснювались оплати не рідше ніж раз за три роки, а переважно частіше і суми оплати були більші, ніж суми нараховані до сплати, у тому місяці, в якому проведено платіж, що свідчить про визнання боргу за попередній період. Крім того з позовом до суду позивач звернувся у березні 2014 року, проте у серпні 2013 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, у даних правовідносинах за положеннями ст.118 ЦПК України зверненню з позовом має обов'язково передувати звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, отже строк позовної давності було перервано у серпні 2013 року, з врахуванням такої обставини і того, що відповідач по справі заявила клопотання про застосування строку позовної давності, слід обраховувати строк позовної давності, в межах якого слід проводити стягнення, а саме з грудня 2007 року. Окрім того в розрахунок позивача не включено оплату заборгованості у розмірі 410,00грн. за грудень 2014 року, що підтверджується квитанцією. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В частині розподілу судових витрат, зокрема щодо солідарного обов'язку відповідачів сплатити на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243,60грн., підлягає стягненню в рівних частинах з кожного, оскільки солідарне зобов'язання в даному випадку не передбачене законом і не встановлено Договором, а тому відповідно до ст.541 ЦК України солідарне зобов'язання у відповідачів не виникло. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача у рівних частинах. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial