Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору № PLOKGA00001135 від 21.04.2008 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 16570,25 доларів США на строк до 21.04.2018 року, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором та графіком. Відповідач умови кредитного договору не виконує, має заборгованість по кредиту у розмірі 15600,75 доларів США. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 15600,75 доларів США та судові витрати. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав зустрічний позов та просить визнати недійсним кредитний договір №PLOKGA00001135 від 21.04.2008 року укладений між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», оскільки даний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Свій позов він обґрунтовує тим, що при підписанні вищезазначеного договору відповідачем було порушено законні його права, а саме кредит видано в іноземній валюті, що заборонено чинним законодавством. Також в даному договорі не зазначені умови кредиту, тип процентної ставки, орієнтовна вартість кредиту. Договір не містить відомості про додаткові витрати на страхування. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала та просила відмовити, так як зустрічний позов є безпідставним, оскільки [PERSON] був в повному обсязі ознайомлений з умовами надання кредиту, виконував умови договору і не мав заперечень. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що між сторонами 21.04.2008 року укладений кредитний договір №PLOKGA00001135 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 16570,25 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом, комісію, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, надав [PERSON]. кредитні кошти, проте відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує. Тому 23.04.2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач частково виконує умови договору, станом на 03.04.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 15600,75 доларів США, що за курсом 23,50 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.04.2015 року складає 366617,74 грн., а саме: по кредиту - 14260,47 доларів США, по процентам за користування кредитом - 522,54 доларів США, по комісії за користуванням кредитом - 33,76 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 30,96 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 10,64 долар США, штрафу (процентна складова) - 742,39 доларів США, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] Посилання відповідача та його представника на той факт, що кошти за кредитом отримані в гривнях не заслуговують на увагу, оскільки з кредитного договору та додатку №1 вбачається, що кредит надано в доларах США. Крім суми заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду, а саме в сумі 3654 грн. Зустрічний позов [PERSON] не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідач в добровільному порядку підписав кредитний договір, отримав кредитні кошти та був ознайомлений з умовами надання кредиту ще в 2008 року. Він виконував умови кредитного договору та сплачував кошти за кредитом згідно графіка. Відповідно до ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно Закону України "Про банки і банківську діяльність" єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Отже здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. Спеціальне законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті. Тобто на підставі банківської ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій банк має право здійснювати кредитні операції як у національній так і у іноземній валютах. Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. При укладенні кредитного договору позивач за зустрічним позовом [PERSON] мав можливість обирати валюту кредитування. Обираючи доллар США як валюту кредиту, позивач виходив з невеликого розміру процентної ставки для кредитів в цій валюті по відношенню до інших валют, у тому числі національної валюти України, проте мав усвідомлювати, що низький розмір процентної ставки по відношенню до процентної ставки у національній валюті, пов'язаний із більш високим ризиком для позивача росту курсу цієї валюти по відношенню до гривні в період кредитування. Банк, встановлюючи більш низьку процентну ставку для кредиту в доларах США, та позивач, обираючи валюту за власним бажанням та на власний розсуд, укладаючи кредитний договір, мав усвідомлювати можливість збільшення курсу долара США по відношенню до національної валюти України, а отже сторони не виходили з того, що така подія не настане. До того ж, стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплено. Отже, видача кредитів в іноземній валюті, зокрема в доларах США не порушує законодавство України у сфері банківських правовідносин, відповідають всім нормативно-правовим актам Національного банку України та не потребують видачі НБУ індивідуальних ліцензій. Посилання позивача за зустрічним позовом на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.203 ЦК України судом мне прийняті до уваги, оскільки згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Отже суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для визнання кредитного договору №PLOKGA00001135 від 21.04.2008 року недійсним, а отже і для задоволення зустрічного позову.

Outcome: approved