Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом вказавши, що має у спільній частковій власності із [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS] . [PERSON] має перед позивачем борг зі сплати аліментів на тримання сина сторін [PERSON] у сумі 71924,12 грн. Під час спроби продати будинок для погашення боргу з`ясувалося, що він арештований державним виконавцем. Позивач і [PERSON] не можуть через це продати будинок. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що вона раніше [PERSON] купила спірний будинок, який належить кожному із них по 1/2 частці. Наразі [PERSON] має значний борг перед нею щодо сплати аліментів на сина [PERSON] . Вона має намір реалізувати будинок для погашення боргу, має відповідне доручення від [PERSON] . Третя особа участі у вихованні і утриманні сина не бере. Представник відповідача заперечував проти позову частково. Пояснив, що арешт накладено на усе майно третьої особи, у т.ч. стосовно спірного будинку, у двох виконавчих провадженнях, у яких [PERSON] є боржником зі сплати аліментів. Позивач є стягувачем у більш пізньому виконавчому провадженні. Реалізовувати майно боржника можна лише у разі, якщо його борг перевищуватиме 94460,00 грн. У березні 2020 року було встановлено, що [PERSON] працевлаштований і отримує заробітну плату у м. Києві. Щодо цього зроблено відповідні запити та листування, проте через оголошення карантину відповіді до органу ДВС ще не надходили. Можливе зняття арешту щодо будинку [PERSON] у цій справі не дозволить реалізувати будинок, оскільки щодо нього ще є борг за іншим виконавчим провадженням перед стягувачем [PERSON] у сумі, що є більшою ніж борг перед [PERSON] . Представник відповідача наголосив, що складена третьою особою довіреність на продаж половини будинку фактично поклала тягар його реалізації на позивача та є способом умовного вирішення своїх боргових зобов`язань перед позивачем. Третя особа за зареєстрованим місцем проживання не проживає, про причини неявки суд не повідомив, що не є перешкодою для розгляду справи по суті за його відсутності. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи суд встановив таке. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 04.03.2013 у справі № 547/116/13, яке набрало законної сили 14.03.2013, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.01.2013 і до досягнення повноліття дитиною. Виконавчий лист видано 22.03.2013 (а.с.13). 27.03.2013 відкрито виконавче провадження № 37239600. Згідно відповіді Семенівського районного відділу ДВС Полтавської області від 06.03.2020 станом на 01.03.2020 за боржником [PERSON] мається заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 71924,12 грн (а.с. 12), а станом на 01.06.2020 - 77955,62 грн (а.с. 55). У спільній частковій власності позивача і третьої перебуває житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вони є власниками по 1/2 частки, договір купівлі-продажу ВВС 782662 від 15.07.2005 (а.с. 15-23). Відповідно до довідки завідувача гуртожитку № 2 ВНЗ Укоопспілки "ПУЕТ" від 10.03.2020 [PERSON] проживає разом із своїм сином [PERSON] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] із липня 2018 року і по даний час, щомісячний платіж за проживання в гуртожитку становить 2250,00 грн (а.с. 26). У зв`язку з переїздом позивача із сином [PERSON] на проживання до м. Полтави вказаний будинок залишився без нагляду, догляд за ним потребує додаткових коштів, яких позивач не має. Із 25.12.2012 у будинку ніхто не проживає. Проти продажу та використання його частини коштів для погашення заборгованості за аліментам третя особа не заперечує, що підтверджується також його довіреністю від 02.05.2019 ННЕ 418584 на право продажу своєї частки у будинку (а.с. 14). Під час продажу будинку нотаріусом було встановлено, що [PERSON] є у єдиному реєстрі боржників, а на його майно накладено арешт в рамках виконавчого провадження. Відповідно повідомлення та витягу з ЄРДР Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області від 13.12.2019 №145, 13.12.2019 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №120191703200000368 за фактом несплати аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON] , правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 164 КК України (а.с. 24, 25). Відповідач листом від 06.03.2020 № 4604 повідомив, що звернення стягнення на єдине житло боржника - спірний будинок - не може відбутися оскільки сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати. Також до повного погашення заборгованості зняти арешт з будинку державний виконавець не може. Виконавче провадження має № 37239600 (а.с. 9-11). Відповідач листом від 20.06.2020 № 7176 повідомив, що стосовно третьої особи на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 2727542 від 01.09.2044 про стягнення з третьої особи на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] ; на [INFO] загальна заборгованість за аліментами складає 109742,50 грн (а.с. 55). Отже наразі спірний будинок перебуває під арештом та забороною відчуження за виконавчими провадженнями Семенівського РВ ДВС № 37239600 і № 2727542. За змістом ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, коли виконавець не може зняти арешт з майна арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ураховуючи встановлені у справі обставини, перевіривши їх належними та допустимими доказами суд робить висновок про наявність достатніх правових підстав для часткового задоволення позову: звільнення з-під арешту частки власності позивача у спірному будинку. Стосовно зняття арешту та заборони відчуження на іншу 1/2 частку суд відмовляє у позові, оскільки щонайменше відповідачем щодо такої вимоги має бути особа, в інтересах якої накладено відповідний арешт, а не орган державної виконавчої служби. Одними із можливих, але не виключних, способів захисту прав позивача-співвласника будинку може бути укладення мирової угоди сторонами виконавчого провадження, у т.ч. із [PERSON] ; реалізація державним виконавцем частки власності третьої особи у спірному будинку; викуп позивачем частки власності третьої особи у спірному будинку; укладення договору про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок) тощо. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed