Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Представник АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.01.2018 у розмірі 33327,42 грн. станом на 22.12.2020. В обґрунтування вимог зазначив, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 05.01.2018 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05.01.2018. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, тому станом на 22.12.2020 утворилася заборгованість, що становить 33327,42 грн., яка складається з: 22 302, 65 грн. - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), та 11024,77 грн. - заборгованості за пенею та комісією. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою до суду подано заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. 05.01.2018 [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 05.01.2018 у проекті monobank. Частиною шостою Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг року [PERSON] просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті ним в Банку. В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 05.01.2018 зазначено про ліміт на суму вказану в додатку. Згідно з розрахунком заборгованості, у зв`язку з невиконанням зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" за вказаним договором станом на 22.12.2020 в сумі 33327,42 грн., яка складається з: 22 302, 65 грн. - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), та 11024,77 грн. - заборгованості за пенею та комісією. Так, статтею 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договору кредиту, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору позики, а також нарахований позивачем відповідно укладеного договору борг за тілом кредиту в сумі 22 302,65 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, задоволивши позов в цій частині. Що стосується позовних вимог про стягнення комісії та пені, суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У типовій формі Умов обслуговування рахунків фізичної особи, яку підписав Позичальник електронним підписом, у частині 8.1 Тарифи Розділу ІІ банк передбачив комісію за зняття готівки, зняття власних коштів. У змісті позовної заяви кредитор вимагає стягнення 11024,77 грн. заборгованості за пенею та комісією. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, так як стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до змісту складової частини кредитного договору - Умов обслуговування рахунків фізичної особи було закладено умови з виплати йому позичальником комісій, зокрема за зняття власних коштів, зняття готівки, як за дії, вчинювані на власну користь банку, що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними. Позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Договором не зазначив, яку суму з нарахованої заборгованості за «пенею та комісією» в розмірі 11024,77 грн. складає «пеня», а яку - «комісія», які за своєю правовою природою є різними складовими. Відсутність окремого розрахунку за цими складовими та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 05.01.2018 у розмірі 22302,65 грн., що складає заборгованість за тілом кредиту, у стягненні пені та комісії у сумі 11024,77 грн. слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в користь позивача, а саме в сумі 1 519,01 грн. (22302,65 / 33327,42) х100 =66,92; 66,92х2 270/100=1519,01). На підставі та

Outcome: approved