Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, в обґрунтування якої вказує, що 10.02.2013 року відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, пошкодив майно належного позивачу магазину по вул. Володимира Великого, 35 у м. Львові, у зв'язку з чим йому було завдано матеріальної шкоди в розмірі 12000 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виразилася в емоційних, душевних стражданнях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я. В подальшому позивач позовні вимоги уточнив та просить стягнути з відповідача в його користь 20000 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди та судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явився, проте, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та долученим до матеріалів справи оголошенням в газеті «Високий Замок» від 24-26 квітня 2015 року, де міститься оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково зважаючи на наступне. Як вбачається з адміністративних матеріалів та постанови Франківського районного суду м. Львова від 29.07.2013 року, [PERSON] 10.02.2013 року близько 05 год. 00 хв. висловлювався нецензурною лайкою до перехожих громадян, пошкодив майно магазину по вул. Володимира Великого, 35 у м. Львові, такі його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Провадження у справі у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності було закрито /а.с.12/. Факт пошкодження магазину по вул. Володимира Великого, 35 у м. Львові [PERSON] також підтверджують його особисті пояснення, відібрані у нього слідчим СВ Франківського РВ Порядіним А.Ю. 11.02.2013 року /а.с.7-8/. Відповідно до ст.1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 20000 грн., тому позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення. Розглядаючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до положень частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Перелік дій, які можуть викликати моральну шкоду особи передбачений положеннями частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України. Крім того, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його транспортного засобу, що відповідає визначенням, котрі містяться у положеннях пункту 3 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України та пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням викладених вище вимог чинного законодавства, суд, на підставі досліджених матеріалів справи вважає, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, моральна шкода, яку позивач оцінив в розмірі 3000 гривень, підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial