Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в підготовче засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їхньої участі, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що сторони по справі зареєстровали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 50 від 28.05.2011 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.09.2011 року, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час, сторони разом не проживають та перебувають в стадії розлучення, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач не може самостійно утримувати сім'ю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини; аліменти призначаються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. В разі невиконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів та інші обставини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved