Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вимоги якого змінив під час розгляду справи і останні прийняті судом (а.с. 61, 66). В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що вступив у спадщину за заповітом, згідно з яким [PERSON] на випадок смерті заповіла позивачу все своє майно, у тому числі житловий будинок із надвірними будівлями, присадибну ділянку, оскільки проживав разом зі спадкодавцем в одному будинку на час відкриття спадщини, однак, під час зверненні до приватного нотаріуса виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки та житловий будинок. У судове засідання сторони не зявились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 65). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав (а.с. 36). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. Встановлено, що [PERSON] померла 07 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть та (а.с. 7). З копії заповіту від 13 травня 1992 року, посвідченого Виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 45). З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 16.02.2016 р. №42971593 вбачається, що заведено спадкову справу відносно майна померлої [PERSON] (а.с 8). Відповідно до державного акту на право власності, виданого [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради № 3 від 20 січня 1994 року, їй передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,44 га, яка розташована на території с. Миролюбівка, для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 16). З витягів із Державного земельного кадастру №НВ-1803048812016 та №НВ-1803048842016 від 18.11.2016 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належать: земельна ділянка з кадастровим номером 1822085000:03:001:0181, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Миролюбівка, вул. Жовтнева, 11, цільове призначення - для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га та земельна ділянка з кадастровим номером 1822085000:03:001:0182, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Миролюбівка, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,19 га (а.с. 17-22). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 75 від 30 січня 2016 року житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які знаходяться за адресою:с. Миролюбівка, вул. Жовтнева, 11, належать [PERSON], яка померла 07 квітня 2001 року. Підстава - погосподарська книга № 2, особовий рахунок № 171 на 2001-2005 роки (а.с. 12). Згідно з постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] № 162/02-31 від 24 березня 2017 року нотаріус позбавлений можливості здійснити передбачену законом перевірку складу спадкового майна та його належності спадкодавцеві, оскільки право власності на житловий будинок № 11 по вул. Жовтневій у с. Миролюбівка Житомирського району Житомирської області за померлою [PERSON] зареєстровано не було, при цьому оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 013674 у спадкоємця відсутній. Зазначено також, що оскільки спадкоємцем не подано відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, то у вчинені нотаріальної дії має бути відмовлено (а.с. 10-11). З довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] № 132/01-16 від 15 березня 2017 року вбачається, що згідно зі спадковою справою № 30/2016, яка була заведена приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] 16 лютого 2016 року [PERSON], [INFO], дійсно є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка на день смерті 07 квітня 2001 року проживала в [INFO] (а.с. 9). Згідно з довідкою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] № 161/01-16 від 24 березня 2017 року інформація щодо інших спадкоємців померлої, окрім [PERSON], в спадковій справі № 30/2016 відсутня (а.с. 46). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 320 від 31 травня 2017 року [PERSON] проживав без реєстрації за адресою: вул. Жовтнева, 11, с. Миролюбівка Житомирського району Житомирської області. Після [PERSON] фактично вступив у спадщину, а саме: проживав і проживає в житловому будинку; проводив поточний ремонт житлового будинку з надвірними побудовами; проводив ремонт огорожі; обробляв і обробляє земельну ділянку, яка належала [PERSON] (а.с. 51). Із копії технічного паспорту на будинок (а.с. 13-15) вбачається, що спірний будинок побудований у 1960 році, проте право власності на зазначений будинок [PERSON] своєчасно оформлено не було, що вбачається з постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 24.03.2017 р. (а.с. 10 звор. стор.), також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №83326804 від 24.03.2017 року (а.с. 24). Частиною 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом (п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування»). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР). Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті й народженні після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями (ст. 548 ЦК УРСР). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини (ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР). Частиною 3 статті 10 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На переконання суду, позивачем належними доказами доведені ті обставин, на які він покликався як на підставу своїх вимог та які мають значення для ухвалення рішення в справі. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені.

Outcome: approved