Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору від 08 серпня 2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за його користування. Відповідач взяті на себе зобовязання з повернення кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 14 листопада 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 36302,67 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 08 серпня 2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "ПРИВАТБАНК" (яке змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК") та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту (а.с. 9-25). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування карти [PERSON] 23 жовтня 2014 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 0 грн; 15 серпня 2016 року збільшено до 500 грн; 29 травня 2017 року збільшено до 6000 грн; 30 серпня 2017 року збільшено до 8000 грн; 25 жовтня 2017 року збільшено до 10000 грн; 27 липня 2018 року знижено до 0 грн (а.с. 44). Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 14 листопада 2018 року становить 36302,67 грн, з яких: -тіло кредиту 18603,03 грн; -нараховані відсотки 4441,27 грн; -пеня 11053,48 грн; -штрафи 2204,89 грн (а.с. 6-8). Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобовязань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов'язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550\~ЦК України,\~передбачено,\~що \~право на\~неустойку виникає\~незалежно від\~наявності у\~кредитора збитків,\~завданих невиконанням\~або неналежним\~виконанням зобов'язання. Проценти\~на неустойку\~не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання. Щодо вимог про стягнення штрафів суд дійшов таких висновків. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач просить стягнути з відповідача у звязку з порушенням кредитного зобовязання одночасно пеню та штраф. Враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування при порушенні строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс 15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам, а тому вони задоволенню не підлягають. Таким чином, у зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача на користь позивача тіла кредиту, процентів за користування кредитом та пені у загальному розмірі 34097,78 грн. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: partial