Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який 23.02.2017 року було нею уточнено зменшено розмір позовних вимог та в якому просить суд: стягнути з [PERSON], [INFO], іден.код [NUMBER], на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 10% від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дати подачі даної заяви і до досягнення [PERSON] 23-х років або до закінчення навчання та аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 20 відсотків від усіх видів заробітку, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі даної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 11.02.2013р. Від вказаного шлюбу у них є діти: сини, [PERSON] - [INFO] та син, [PERSON] 15.07.2003р. народження. На підставі рішення Бориславського міського суду Львівської області від 05.03.2013р. з [PERSON] проводилась стягнення аліментів на її користь на утримання дітей [PERSON] - [INFO] та [PERSON] 15.07.2003р. народження в розмірі 45% частки усього заробітку відповідача до повноліття [PERSON], тобто до 01.09.2016р. У звязку з цим Центральним відділом виконавчої служби м. Вінниця припинено стягнення аліментів й на утримання сина [PERSON] 15.07.2003р. народження. Відповідач у добровільному порядку зовсім не приймає участі в утриманні неповнолітнього сина. Старший син [PERSON] навчається на денній формі навчання у Дрогобицькому державному педагогічному університеті імені [PERSON], у звязку із цим позбавлений можливості працювати та забезпечувати себе матеріально, молодший син [PERSON] є неповнолітнім. Діти проживають разом із нею та самотужки вона неспроможна утримувати дітей так як тимчасово не працює, а тому змушена звертатися до суду з даним позовом.\~\~ \~У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 5% доходу щомісячно до досягнення [PERSON] 23-х років або до закінчення навчання та аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 5% доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В решті позову просить відмовити з тих підстав, що відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2016 року у справі № 127/20427/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, даним рішенням суду стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] в розмірі 15% від усіх видів заробітку, [PERSON] [INFO] в розмірі 15% від усіх видів заробітку та на утримання Дружини [PERSON] в розмірі 10% від усіх видів заробітку. Враховуючи, що з відповідача уже стягуються аліменти в розмірі 40% від усієї заробітної плати, а загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, відповідач вважає що до стягнення підлягають аліменти в розмірі 5% від усіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання та аліменти в розмірі 5% на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, про що представником подано письмові заперечення від 19.12.2016 року та 18.01.2017 року. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, з'ясувавши обставини у справі, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено,\~\~що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], 15.07.2003р.н., що стверджено світлокопією свідоцтва про народження Серії 1-СГ №9283231 та повнолітнього [PERSON], що стверджено світлокопією свідоцтва про народження Серії 1-СГ №098523 (а.с.3 справа №438/909/16-ц). [PERSON] навчається стаціонарно на другому курсі інституту фізики, математики, економіки та інноваційних технологій Дрогобицького державного педагогічного університету, що стверджено довідкою від 29.08.2016 року за №308 (а.с.4 справа №438/948/16-ц). Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 05.03.2013р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково: стягнуто з [PERSON], 26.02.1972р.н. аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 45% частки усього заробітку [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 08.02.2013 року і до повноліття [PERSON], 01.09.1998р.н. У звязку з тим, що 01.09.2016 року [PERSON] досягнув повноліття, Центральним відділом виконавчої служби м. Вінниця припинено стягнення аліментів й на утримання [PERSON] 15.07.2003р.н. Відповідач [PERSON] після припинення стягнення з нього аліментів добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього [PERSON] 15.07.2003р.н. та [PERSON], 01.09.1998р.н. на час навчання. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (або) і інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, ст.ст.199, 200 СК України\~встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно п.20 Постанови Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків\~\~утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких\~\~юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим\~\~у матеріальній допомозі; наявність у батьків\~\~можливості надавати таку допомогу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. На даний час сини проживають з матір`ю позивачем [PERSON] та перебувають на її утриманні, відтак потребують також і фінансової підтримки з боку батька. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2016 року у справі № 127/20427/16-ц позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено; стягнуто з [PERSON], 26.02.1972р.н., на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] в розмірі 15% від усіх видів заробітку, [PERSON] [INFO] в розмірі 15% від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2016 року до досягнення старшою дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 10% від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною сином [PERSON], 29.02.2016р.н., трьох років, до 29.02.2019 року включно. З відповідача [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 40% від усіх видів заробітку, що підтверджується світлокопіями постанов про відкриття виконавчих проваджень від 28.11.2016 року №52994057 і №52994099, та постанов про стягнення із заробітної плати боржника від 28.11.2016 року №52994057 і №52994099, винесених старшим державним виконавцем Староміського відділу Державної виконавчої служби м.Вінниця [PERSON] Твердження представника відповідача про те, що з відповідача уже стягуються аліменти в розмірі 40% від усієї заробітної плати, а загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, що є підставою як вважає представник відповідача для відмови у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі судом не беруться до уваги та спростовуються наступними доказами. Згідно ч.3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до якої: «Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року N 606-ХІV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.». Закон України від 21.04.1999 року N 606-ХІV (606-14 ) "Про виконавче провадження" втратив чинність 05.10.2016 року у звязку із набранням чинності новим Законом України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII (1404-19 ) від 02.06.2016 року. Згідно ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Враховуючи матеріальне становище позивача, яка не працює та перебуває на обліку в Центрі зайнятості м.Борислава, те, що старший син [PERSON] навчається на денній формі навчання в\~Дрогобицькому державному педагогічному університеті, молодший син [PERSON] є неповнолітнім та фактично знаходяться\~\~на утриманні матері, а також те, що\~\~відповідач [PERSON] як батько повинен утримувати неповнолітнього [PERSON] до досягнення ним повноліття та [PERSON] до досягнення ним 23-х років або до закінчення ним навчання, оскільки останній продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи те, що відповідачем стягуються аліменти на двох інших дітей у розмірі 30%, та на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 10% до досягнення дитиною сином [PERSON], 29.02.2016р.н., трьох років, до 29.02.2019 року включно - суд вважає, що розмір аліментів, які\~\~підлягають стягненню з відповідача слід визначити у\~\~розмірі 10% щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON], 01.09.1998р.н. до закінчення ним навчання або досягнення 23-х річного віку та 20% щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 15 липня 2003 року, що не перевищуватиме встановленого законодавством 70% розміру відрахувань за кількома виконавчими документами із заробітної плати відповідача [PERSON]

Outcome: approved