Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дитини, що продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, 16.05.1997 року вона уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Відділом РАГС Жовківського РУЮ Львівської області, актовий запис 25 від 16.05.1997 року. Стверджує, що від шлюбу у них є двоє дітей: дочка-Полянецька [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою та навчається на другому курсі Львівського інституту медсестринства та лабораторної медицини імені [PERSON], що підтверджується довідкою № 460 від 21.09.2016 року та дочка- Полянецька [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою. Заявляє, що вона з позивачем розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18.12.2003 року, однак продовжували проживати разом і в 2007 році у них народилася дочка [PERSON]. Однак сімейне життя не склалося із-за різних поглядів на життя, зловживання відповідачем алкогольними напоями та вчинення знущання над нею, вчинення побоїв, ненадання матеріального забезпечення сімї. У звязку з цим стверджує, що вона з відповідачем з 2014 року фактично припинили шлюбні стосунки, припинили спілкуватися між собою, а тому в подальшому, а саме 17.04.2015 року позивач оформила офіційно розірвання шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-СГ № 092228, виданим 17.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського РУЮ у Львівській області. Діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні, так як відповідач не надає коштів на їх утримання. Заявляє, що вона не працює, бо є інвалідом 3-ої групи, пенсія становить 1130 грн. в місяць, інших доходів у неї немає. Однак їй не вистачає грошей на утримання дітей та навчання старшої дочки, яка повинна навчатися до 30 червня 2018 року. Позивач стверджує, що відповідач свій батьківський обовязок щодо матеріального забезпечення дітей не виконує, гроші на їх утримання не дає. А тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, які просить стягувати в її користь по 1000 грн. щомісяця на утримання кожної дитини та стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не зявився та не повідомив суду про причини своєї неявки та не заперечив проти позову і з приводу мотивів його заявлення, хоча про дату та час судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації його проживання, клопотань про відкладання розгляду справи від нього до суду не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ст.169 ч. 4 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення). А тому суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області вбачається, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який був зареєстрований Відділом РАГС Жовківського РУЮ Львівської області, актовий запис 25 від 16.05.1997 року, однак такий був рішенням суду розірваний 18.12.2003 року. Факт розірвання шлюбу стверджується свідоцтвом про його розірвання серії 1-СГ № 092228 від 17.04.2015 року, з якого вбачається, що 17.04.2015 року складено відповідний актовий запис № 10 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей- дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-СГ № 073515 від 06.01.1998 року та копії свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-СГ № 116748 від 04.10.2007 року вбачається, що їх батьками є [PERSON] Васильович-батько та [PERSON] Ярославівна-мати. Позивач є пенсіонером по інвалідності, 3 група, загальне захворювання, що стверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 05.03.2015 року, серія ААЗ № 903915. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивач стверджує в позовній заяві, що стан здоровя та матеріальне становище відповідача задовільне, він не хворіє, інвалідності не має, їздить на заробітки, є працездатним, а тому може надавати допомогу на утримання дітей та навчання старшої дочки. З довідки № 460 від 21.09.2016 року вбачається, що [PERSON] навчається за спеціальністю сестринська справа у структурному підрозділі Медичного коледжу Львівського інституту медсестринства та лабораторної медицини ім. Андрея Крупинського на 2 курсі. Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Ст. 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання . Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить стягувати аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання дочки [PERSON], починаючи з 24.10.2016 року (дня подачі позову) та до досягнення дитиною повнолітття та стягувати аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання дочки [PERSON], починаючи з 24.10.2016 року (дня подачі позову) та до 30.06.2018 року, тобто дня закінчення нею навчання в Львівському інституті медсестринства та лабораторної медицини імені [PERSON]. Суд враховує обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та дітей, що продовжують навчання, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а також враховує на час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати, яка становить 1450 гривень. Так, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 травня і до 30 листопада становить 1531, 00 грн. Обовязок по утриманню неповнолітніх дітей, а також повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання є в обох батьків. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання відповідачем обовязків по утриманню як неповнолітньої дитини так і дитини, що продовжує навчання, що передбачено чинним законодавством. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який становить 1531, 00 грн., мінімальну заробітну плату, яка становить станом на 29.11.2016 року 1450,00 грн., обовязок обох батьків на утримання дочок, з врахуванням зазначених вище правових норм, встановлених обставин, обґрунтованою буде сума аліментів до стягнення з відповідача, що відповідатиме по 600,00 грн. щомісячно на неповнолітню дитину та дочку, що продовжує навчання до зміни матеріального становища сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved