Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» в особі головного лікаря [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричний комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» для проведення обстеження та лікування. В обґрунтування заяви посилався на те, що [PERSON] була госпіталізована 07 грудня 2016 року до комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» на підставі направлення на госпіталізацію, виданого 07 грудня 2016 року лікарем-психіатром Зміївської УРЛ [PERSON], після чого оглянута лікарем-психіатром вищої категорії 2 відділення [PERSON], яка за результатами такого огляду та на підставі відомостей, які надійшли від [PERSON], зробив висновок щодо необхідності госпіталізації хворої до психіатричного закладу для обстеження та лікування у звязку з наявністю у неї тяжкого психічного стану, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. 07 грудня 2016 року о 16 годині 20 хвилин [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» у складі заступника головного лікаря з медичної частини лікаря-психіатра вищої категорії [PERSON], завідувача лікаря-психіатра вищої категорії 2 відділення [PERSON] та завідувача 9 відділення лікаря-психіатра вищої категорії [PERSON], яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в умовах стаціонару. У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] [PERSON], яка є опікуном хворої, у судове засідання не зявилася, надала заяву, відповідно до якої просила розглядати питання, щодо госпіталізації [PERSON] за її відсутності. Прокурор Кас'яненко Р.В. проти госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу не заперечував. Особа, у відношенні якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судове засідання не викликалася, оскільки згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року є недієздатною особою та у цей час не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоровя, про що вбачається з повідомлення заступника головного лікаря з медичної частини КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» лікаря-психіатра [PERSON] та завідувача лікаря-психіатра вищої категорії 2 відділення [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника заявника та думку прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року [PERSON] визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено їй опікуна [PERSON] /а.с. 8/. За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Судовим розглядом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від її опікуна [PERSON], 07 грудня 2016 року о 16 годині 20 хвилин її госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як вбачається з виписки з історії хвороби [PERSON] остання народилася в сімї робочих, першою з трьох дітей. Закінчила 10 класів, технікум промтехавтоматики, будівельний. Працювала на шахті 1,5 року, у плановому відділі. Працювала в різних місцях нетривалий час. Не працює з 25 років. З перенесених захворювань відмічає простудні захворювання. Менопауза багато років. Перебуває в шлюбі з 18 років, має двох дорослих дітей. Чоловік мешкає в Зміївському районі. Туберкульоз, вєнзахворювання, б. Боткина заперечує. Травми голови, операції заперечує. Спадковість психічними захворюваннями не обтяжена. Шкідливі звички заперечує. Вперше спостерігається зниження памяті з 2012 року, тоді домінували депресивні скарги, стала конфліктною, дратівливою, забувала куди поклала свої речі, звинувачувала чоловіка в тому, що він їх забрав, залишала вдома записи, що їй необхідно зробити. Самостійно звернулася до терапевта зі скаргами на зниження памяті, лікар призначив їй вживати меморію. Проте поліпшення не настало, ставала неспокійною, ажитированною, конфліктувала з чоловіком, не спала по ночах. Причиною переїзду чоловіка в м. Харків к донькам в 2013 році, зі слів доньки, є те, що мати з ним жорстоко поводилася, була агресивною, відкусила йому частину мочки вуха, часом вночі хапала його за шию, у холодну пору року закривала його на балконі. Після переїзду чоловіка в м. Харків написала на доньок скаргу в міліцію про те, що вони його викрали та насильно утримують. З січня 2013 року відмічається галлюцинаторно-бредовая симптоматика. Стала неспокійною в побуті, зявилися страхи, бачила як по будинку ходить її чоловік. Поступово психічний стан погіршувався: перестала впізнавати сусідів, не в змозі була порахувати в магазині гроші, скандалила, вважала, що її обраховують. Поступово стала дезорієнтованою, не впізнавала родичів, не могла знайти дорогу до дому, забувала вдома вимкнути газ, воду, стала підозрілою, вважала, що її намагаються обікрасти, відібрати квартиру. Вперше лікувалася в Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні в лютому 2015 року. В подальшому неодноразово лікувалася в той же лікарні. Остання виписка 08 лютого 2016 року. Після виписки донька забрала матір в м. Харків. З 16 лютого 2016 року по 06 грудня 2016 року знаходилася на лікуванні в 10 відділенні ОПБ №3. В дану лікарню поступила вперше в звязку з погіршенням психічного стану, а саме: безсонниця, дезорієнтована, інтелектуально-мнестично знижена до рівня деменції /а.с. 11/. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON], [INFO], страждає тяжким психічним розладом в формі деменції при захворюванні Альцгеймера внаслідок чого вона не в змозі самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, може спричинити значну шкоду своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану в разі ненадання їй психіатричної допомоги. [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару, [PERSON] у звязку з психічним станом та недієздатністю не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України\~окремих положень\~статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку,особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є недієздатною, що виключає можливість отримання її усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Також встановлено, що саме на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від її опікуна [PERSON], недієздатну госпіталізовано до психіатричного закладу, тобто госпіталізацію проведено за згодою її законного представника. На підставі викладеного,

Outcome: approved