Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки і піклування Ульяновської райдержадміністрації, Розношенська сільська рада Ульяновського району про відібрання малолітньої дитини. Позивач вказує на те, що він перебував у шлюбі з [PERSON] який був зареєстрований Розношенською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області , актовий запис № 7 про що було видано свідоцтво про шлюб. 07.05.2015 року, при народженні дитини, дружина позивача - [PERSON] померла що підтверджується свідоцтвом про смерть видане Уманським відділом ДРАЦС міськрайонного РУЮ Черкаської області актовий запис № 350. Позивач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач після смерті дружини знаходився в стані шоку, був збентежений, переживав втрату дружини, в такому стані і була мати покійної [PERSON], яка скориставшись безпорадним станом [PERSON] попросила віддати новонароджену дитину на деякий час. Розуміючи горе і розпач матері його дружини, позивач добровільно передав відповідачці дитину а коли звернувся проханням про повернення йому дитини, але від [PERSON] отримав категоричну відмову. Неодноразові звернення позивача, розмови, вмовляння про повернення дитини ніяких результатів не дали. Зазначені факти свідчать про безвідповідальне ставлення до дитини з боку [PERSON] та перешкоджання батькові у спілкуванні та вихованні дитини. Посилаючись на викладене позивач просить суд відібрати його малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] у відповідачки [PERSON] та визначити місце проживання дитини біля батька [PERSON] Позивач, представник позивача в судове засідання не з"явились, направили до суду заяву в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять розглянути справу у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву в якій проти позову не заперечує, просить розглядати справу у її відсутності. Представник Розношенської сільської ради в судове засідання не з"явився, направив до суду заяву в якій проти позову не заперечує, просить розглядати справу у його відсутності. Суд вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] [INFO] (а.с.9). Позивач перебував у шлюбі з [PERSON] який був зареєстрований Розношенською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис № 7 про що було видано свідоцтво про шлюб ( а.с8). 07.05.2015 року, при народженні дитини, дружина позивача - [PERSON] померла що підтверджується свідоцтвом про смерть видане Уманським відділом ДРАЦС міськрайонного РУЮ Черкаської області актовий запис № 350 ( а.с.9). Позивач після смерті дружини знаходився в стані шоку, був збентежений, переживав втрату дружини, в такому стані і була мати покійної [PERSON], яка скориставшись безпорадним станом [PERSON] попросила віддати новонароджену дитину на деякий час. Розуміючи горе і розпач матері його дружини, позивач добровільно передав відповідачці дитину а коли звернувся проханням про повернення йому дитини, але від [PERSON] отримав категоричну відмову. Неодноразові звернення позивача, розмови, вмовляння про повернення дитини ніяких результатів не дали. Зазначені факти свідчать про безвідповідальне ставлення до дитини з боку [PERSON] та перешкоджання батькові у спілкуванні та вихованні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Частина 2 ст. 163 СК України передбачає, що батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків,коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ч. 1 ст. 162 СК України дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Частиною 4ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved