Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила визнати своє звільнення з посади головного спеціаліста відділу кадрів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» за п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно з Наказом про припинення трудового контракту від 30.08.2016 № 257-к, - незаконним; поновити позивача на займаній посаді з 22.09.2016; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.09.2016 по день винесення рішення по справі. В подальшому позивачем подано заяву про зміну предмету позову, яка фактично є заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач, окрім зазначеного вище просив зобов'язати відповідача відповідно до п. є) пп. 5.1.8. п. 5.1. розділу V Колективного договору здійснити нарахування та виплату позивачу грошових коштів у розмірах, що визначені в наказах відповідача про преміювання та заохочення працівників за період з дати звільнення по день поновлення на посаді. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.09.2016 позивача було звільнено з посади головного спеціаліста відділу кадрів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» у зв'язку із скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно з Наказом про припинення трудового контракту від 30.08.2016 № 257-к. однак позивач зазначає, що її звільнення відбулось з грубим порушенням норм чинного трудового законодавства. Позивач з 1996 року працювала у відділі кадрів відповідача на різних посадах, з 24.01.2007 на посаді головного спеціаліста. 15.12.2014 позивача було звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням штатів. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.07.2016 визнано незаконним звільнення позивача та поновленого останню на займаній посаді з 16.12.2014. Разом з тим, відповідач поновив позивача лише 19.07.2016, ознайомилась позивач із наказом про поновлення на роботі лише 20.07.2016, одночасно з яким позивача було повідомлено про скорочення її посади та повідомлення про подальше звільнення позивача 21.09.2016у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Для поновлення на роботі позивача було створено відділ кадрів з однією посадою, хоча на підприємстві вже існував подібний відділ. Позивача не було запропоновано жодної вакантної посади, які існували на підприємстві в цей період, а також не було вжито заходів щодо працевлаштування позивача на іншому підприємстві. Позивачу було відомо, що на підприємстві були вакантні посади заступника начальника управління бухгалтерського обліку, водія автотранспортних засобів та головного спеціаліста управління безпеки, які позивачу запропоновані не були. В порушення умов Колективного договору, на підприємство було прийнято ряд працівників, які раніше не працювали. Крім того, позивач мав переважне право на залишення на роботі з врахуванням вищої кваліфікації, відсутності застосування дисциплінарних стягнень, безперервного стажу роботи на одному підприємстві, на утриманні позивача перебувають непрацездатна мати та малолітня дитина. Позивачу не підвищувався оклад, невмотивовано відмовлялось у наданні відпустки, у зв'язку з чим позивач звернулась із скаргою на неправомірні дії керівництва відповідача, у відповідності до якої на керівництво відповідача було складено адміністративний протокол. Позивач вважає, що була звільнена без достатніх правових підстав, а тому звільнення позивача є незаконним. Додатково позивач пояснила, що мала право на нарахування премій у відповідності до умов Колективного договору, відповідач незаконно не здійснював відповідні нарахування, а тому позивачу необхідно виплатити вказані кошти. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне. Відповідач звертався з повідомленням до Ради трудового колективу від 12.04.2016 з проханням приступити до переговорів з метою повного використання заходів, які впливають на збереження або розширення зайнятості працівників, оскільки відповідачем прийнято рішення про скорочення штату працівників задля вдосконалення виробничих процесів, матеріальної стимуляції працівників Підприємства для здійснення необхідного обсягу робіт меншою кількістю персоналу шляхом розширення зони обслуговування та збільшення обсягу виконуваної роботи. Протоколом засідання складу Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» надано згоду на скорочення чисельності та штату працівників підприємства. 13.05.2016 відповідачем видано Наказ №108 «Про скорочення чисельності і штату працівників та внесення змін до структури та штатного розпису ДП ДГЗІФ «Укрінмаш». 19.07.2016 року т.в.о. генерального директора відповідача звернувся з поданням до Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», відповідно до якого просив погодити виведення зі структури підприємства відділ кадрів та скоротити посади головного спеціаліста цього відділу, яку займала позивач та яке було погоджено вказаною Радою. В подальшому відповідачем видано Наказ №170 про виведення зі структури та штатного розкладу відділу кадрів та про скорочення посади позивача. Вказані зміни вводились в дію з 01.08.2016 Наказами №119 від 24.05.2016 та №175 від 26.07.2016. 20.07.2016 позивача повідомлено про наступне вивільнення з роботи. Вказаний факт визнається позивачем. Наказом ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» №257 від 30.08.2016 року позивача звільнено. Крім того, 20.07.2016 відповідачем на виконання п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» подано до Державної служби зайнятості Інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. В результаті скорочення чисельності штату та працівників звільненню підлягало 34 працівники, що підтверджується відповідною Інформацією про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці до Державної служби зайнятості від 25.05.2016 та Інформацією про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці від 20.07.2016. а отже зміни в організації виробництва і праці у відповідача мали системний та глобальний характер та не спрямовувались виключно на скорочення посади, яку займала позивач. Крім того, відповідач зазначає, що позивачу при вивільненні не було запропоновано іншу роботу, оскільки були відсутні вакантні посади за професією та спеціальністю, яким відповідає позивач. З моменту повідомлення позивача про скорочення та до дати її звільнення, вакантними були 3 посади: водій автотранспортних засобів, головний спеціаліст управління безпеки та заступник начальника управління бухгалтерського обліку. Разом з тим, позивачу не пропонувалось зайняття вказаних вакантних посад у зв'язку з її невідповідністю вимогам до досвіду роботи/кваліфікації, що ставились до кандидатів на ці посади. Відповідач також зазначає про відсутність у позивача переважного права на залишення на роботі, так як після введення в дію нового штатного розпису посади, яку займала позивач, не існує, в останньої відсутнє переважне право на залишення на роботі. Крім того, чинними норами трудового законодавства не передбачено обов'язку роботодавця щодо забезпечення вивільнюваних працівників новою роботою. Відповідачем було вжито заходів з метою працевлаштування працівників, які звільнялись у зв'язку зі скороченням, а саме листом від 24.05.2016 № 27/6-4712 ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» надіслано керівникам підприємств учасників ДК «Укроборонпром» прохання розглянути можливість працевлаштування працівників підприємства, які вивільняються у зв'язку зі скороченням. Крім того, твердження щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності генерального директора ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» не відповідають дійсності, оскільки постанова про притягнення до дисциплінарної відповідальності була скасована. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За умовами ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до п. 1.1. Статуту Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», затвердженого наказом Державного концерну «Укроборонпром» від 23.09.2014 (далі по тексту - Статут), ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» є державним комерційним підприємством. Згідно положень п. 7.5., 7.7. Статуту, керівник підприємства питання діяльності Відповідача за винятком тих, що віднесені до компетенції Державного концерну «Укроборонпром» та затверджує за погодженням з Державним концерном «Укроборонпром» структуру та штатний розпис ДП ДГЗІФ «Укрінмаш». Судом встановлено, що відповідач в особі генерального директора [PERSON] 12.04.2016 звернувся з повідомленням до Ради трудового колективу з проханням приступити до переговорів з метою повного використання заходів, які впливають на збереження або розширення зайнятості працівників, оскільки Підприємством, з метою вдосконалення виробничих процесів, а також матеріальної стимуляції працівників Підприємства для здійснення необхідного обсягу робіт меншою кількістю персоналу шляхом розширення зони обслуговування та збільшення обсягу виконуваної роботи, прийнято рішення щодо скорочення чисельності та штату працівників відповідача (а.с. 48). Протоколом № 36-1 uim від 22.04.2016 засідання складу Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укріншам» погоджено рішення адміністрації Підприємства щодо скорочення чисельності та штату працівників (а.с. 49). 13.05.2016 ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» видано наказ №108 «Про скорочення чисельності і штату працівників та внесення змін до структури та штатного розпису ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», відповідно до якого виведено із структури підприємства та штатного розпису Відділ роботи з персоналом управління роботи з персоналом та документообігу - у повному складі та введено до структури та штатного розпису Сектор роботи з персоналом - структурний підрозділ у складі Управління роботи з персоналом та документообігу у кількості двох штатних одиниць: головний спеціаліст - 1 штатна одиниця з посадовим окладом 14400 грн., провідний спеціаліст - 1 штатна одиниця з посадовим окладом 12 600 грн. (а.с. 51-56). Наказом відповідача від 24.05.2016 № 119 нові структура та штатний розпис вводились в дію з 01.08.2016 (а.с. 52). Відповідно до нового Штатного розпису ДП ДК «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», т.в.о. Генерального директора ДК «Укроборонпром» [PERSON] погоджено, а Генеральним директором ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» [PERSON] затверджено штат у кількості 132 одиниці, зокрема, Штатний розпис передбачає такий структурний підрозділ як Управління роботи з персоналом та документообігу (кількість штатних одиниць - шість), до складу якого входить Сектор роботи з персоналом (кількість штатних одиниць - дві: головний спеціаліст, провідний спеціаліст) та Відділ документообігу (кількість штатних одиниць - три: головний спеціаліст, два провідних спеціаліста) (а.с. 61-64). З вище наведеного вбачається, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників. Вказана обставина також підтверджується і новим Штатним розкладом, наявним в матеріалах справи від 13.05.2016. Як встановлено в судовому засіданні, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.07.2016 задоволено позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, зокрема, визнано незаконним звільнення останньої із займаної посади головного спеціаліста відділу кадрів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» за п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно із Наказом про припинення трудового договору від 15.12.2014 № 271к-УІ-0000212 та поновлено останню на займаній посаді з 16.12.2014. Рішення набрало законної сили 13.07.2016 (а.с. 9-11). Як вбачається з матеріалів справи, вказаним рішенням суду встановлено також, що Наказом відповідача № 166 від 17.09.2014 виведено із структури підприємства та штатного розпису Відділ кадрів у повному складі та введено новий Відділ роботи з персоналом управління роботи з персоналом та документообігу. Станом на 19.07.2016 Штатний розклад працівників відповідача мав в своєму складі структурний підрозділ Управління роботи з персоналом та документообігу, кількість штатних одиниць - сім, очолює начальник управління, в тому числі до складу Управління входив Відділ роботи з персоналом (кількість штатних одиниць - три: начальник відділу, два провідних спеціаліста) та Відділ документообігу (кількість штатних одиниць - три: начальник відділу, два головних спеціаліста) (а.с. 101-104). Також до Штатного розпису введено Відділ кадрів, кількість штатних одиниць - 1: головний спеціаліст з посадовим окладом 6450 грн. На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва 19.07.2016 позивача було поновлено на займаній посаді. 19.07.2016 т.в.о. генерального директора [PERSON] звернувся з Поданням до Голови Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», з якого вбачається, що відповідач 19.07.2016 на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.07.2016 щодо поновлення на посаді звільненого працівника, вніс зміни до Наказу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» від 17.09.2014 та вніс у структуру Підприємства Відділ кадрів та посаду головного спеціаліста цього відділу. Разом з тим, враховуючи прийняте відповідачем рішення у квітні 2016 року щодо вдосконалення виробничих процесів та скорочення чисельності та штату працівників Підприємства, у тому числі і Відділу роботи з персоналом, відповідач відповідно до пп. 4.1.1. п. 4.1. розділу IV Колективного договору, просив погодити виведення із структури підприємства Відділу кадрів та скорочення посади головного спеціаліста цього відділу (а.с. 57). Голова Ради трудового колективу [PERSON] 19.07.2016 погодив виведення із структури підприємства Відділу кадрів та скорочення посади головного спеціаліста цього відділу (а.с. 58). Наказом відповідача за № 170 від 19.07.2016 було внесено зміни до структури та штатного розкладу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та виведено із структури Підприємства Відділ кадрів та скорочено посаду головного спеціаліста Відділу кадрів (а.с. 59). Відповідачем 20.07.2016 повідомлено позивача під підпис про те, що у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення з роботи 21.09.2016 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників. Вказаним повідомленням також повідомлено позивача про відсутність роботи за професією чи спеціальністю, а також іншої роботи (а.с. 67). Також відповідачем заповнено та направлено до Державної служби зайнятості України відповідну Звітність про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва від 20.07.2016, зх. якої вбачається про заплановане вивільнення головного спеціаліста відділу кадрів з 21.09.2016 (а.с. 66) Судом також встановлено, що попередньо аналогічну Звітність про вивільнення 33 працівників 25.05.2016 було направлено Державної служби зайнятості України (а.с. 69). Наказом відповідача від 26.07.2016 № 175 визначено ввести в дію зміни до структури та штатного розкладу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», визначені Наказом від 19.07.2016 № 170 з 01.08.2016 (а.с. 66). Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.2016 т.в.о. генерального директора [PERSON] звернувся до Голови Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» [PERSON] з поданням, відповідно до якого просив дати згоду на розірвання трудового договору 21.09.2016 з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку із скороченням штату працівників) з позивачем через відсутність можливості працевлаштування останньої, так як на підприємстві відсутня робота за відповідною професією (спеціальністю), яку позивач могла б виконувати за своїм фахом і кваліфікацією, а також відсутністю іншої роботи. Відповідно до Протоколу № 147 uim засідання складу Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укріншмаш» від 21.09.2016 на вказаному засіданні, на якому була присутня і позивач, було прийнято рішення про надання згоди на розірвання з [PERSON] трудових відносин за ініціативою Адміністрації відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку із скороченням штату працівників) з 21.09.2016 з наданням гарантій і компенсацій, передбачених чинним законодавством та п. 2.1.3, 2.2.21, 4.1.4., пп. 1 п. 5.1.12 Колективного договору Підприємства (а.с. 118). Відповідач видав Наказ № 257 к про припинення трудового договору (контракту), відповідно до якого позивача 21.09.2016 звільнено із посади Головного спеціаліста Відділу кадрів у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Положеннями статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 1 липня 2015 року у справі N 6-491цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Положеннями п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», визначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Позивач, обґрунтовуючи зміст позовних вимог, посилається на ту обставину, що відповідачем не було запропоновано позивачу жодної вакантної посади. Як вбачається з матеріалів справи, а саме із Службової записки від 10.11.2016 № 6/115 щодо наявності вакансій у штатному розписі ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», з дня попередження [PERSON] (20.07.2016) по дату звільнення останньої (21.09.2016) включно на Підприємстві були вакантними: станом на 20.07.2016 посада головного спеціаліста Управління безпеки, за вказаний вище період стали вакантними посади водія автотранспортних засобів та заступника начальника Управління бухгалтерського обліку (а.с. 70). Відповідно до Витягу з посадової інструкції заступника начальника Управління бухгалтерського обліку, для зайняття вказаної посади вимагається вища освіта відповідного напряму підготовки та стаж бухгалтерської роботи на керівних посадах не менше 5 років (а.с. 76). Відповідно до Витягу з посадової інструкції водія автотранспортних засобів, для зайняття вказаної посади вимагається досвід керування автомобілем не менше 3 років. Також Інструкцією визначені обмеження на зайняття вказаної посади, а саме на посаду водія приймаються особи чоловічої статі, враховуючи заборони та обмеження, встановлені ст. 176, 177 КЗпП України, жінки які мають дітей віком від 15 років. Згідно Витягу з Посадової інструкції головного спеціаліста Управління безпеки, для зайняття вказаної вакантної посади вимагається досвід роботи в правоохоронних органах або підрозділах безпеки підприємств всіх форм власності не менше 3 років (а.с. 75). З Особового листка по обліку кадрів вбачається, що позивач має вищу освіту, з 1999 по 2004 рік навчалась в Університеті економіки та права «КРОК», отримала спеціальність «Бакалавр права», в 2004 отримала спеціальність «Юрист». Крім того, позивач володіє англійською мовою (а.с. 71-74). З 1995 року працювала в ДНВЗТО «Укрінмаш», на посаді друкарки І категорії, інспектором-друкаркою відділу кадрів управління справами; з 1996 року працювала в ДЗТІФ «Укрінмаш» на посаді інспектора-друкарки управління справами. В період з 1997-2014 обіймала посади спеціаліста ІІ категорії, спеціаліста І категорії, провідного спеціаліста та головного спеціаліста. (а.с. 6-8). 26.09.2011 проходила підвищення кваліфікації в НТУ «КПІ» «Оформлення документації, прийому-звільнення працівників», Свідоцтво від 26.09.2011, в період з 24.06.2015 по 22.07.2015 проходила підвищення кваліфікації за програмою «Кадрова справа: законодавство та діловодство», Свідоцтво від 22.07.2015 (а.с. 20, 21). Має дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 25). Враховуючи вище викладене, з матеріалів справи вбачається, що зазначеного у Витягах досвіду для зайняття перелічених в Службовій записці від 10.11.2016 вакантних посад позивач не має, крім того у останнього є дитина, віком до 15 років, а тому позивач не підходить за своїми критеріями і для зайняття посади водія автотранспортних засобів. Отже, судом встановлено, що відповідач у відповідності до ст. 49-2 КЗпП України, належним чином та завчасно повідомив позивача про звільнення у зв'язку із скороченням штату. Крім того, відповідачем не було запропоновано іншої роботи позивачу за його професією чи спеціальністю, оскільки вакантні посади, які відповідали б кваліфікації позивача на Підприємстві були відсутні. Також суд звертає увагу, що не було порушене і переважне право позивача на залишення на роботі, оскільки відповідно до ст. 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у позивача відсутнє переважне право на залишення на роботі, оскільки з Штатного розпису, введеного в дію 01.08.2016, було виведено Відділ кадрів, який включав в себе одну штатну одиницю - посаду головного спеціаліста, а аналогічна посада головного спеціаліста з відповідними посадовими обов'язками, яку займав позивач, в ньому відсутня. При цьому, відповідно Посадової інструкції Головного спеціаліста Сектору роботи з персоналом Управління роботи з персоналом та документообігу ДГЗІ «Укрінмаш» (посада та сектор введені в дію новим Штатним розписом), особа, яка обіймає зазначену вище посаду, має ширше коло посадових обов'язків, ніж головний спеціаліст Відділу кадрів (посада, яку обіймала позивач), посадові обов'язки якого були визначені в Положенні про відділ кадрів відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з займаної посади за п.1 ч.1 ст.40 КзпП України відбулося з дотриманням трудового законодавства, вимоги ст.ст. 42, 492 КЗпП України відповідачем порушено не було, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі. Крім того, твердження позивача про те, що відповідач був притягнутий до відповідальності також не відповідають фактичним обставинам у справі, оскільки в матеріалах справи наявне Рішення від 20.10.2016 № 44/10822 (а.с. 80-81) щодо розгляду скарги на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 12.09.2016 № 26-202/57 (а.с.91-92), відповідно до якого Головним управління держпраці у Київській області прийнято рішення про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача та закриття справи. Враховуючи наведене, оскільки судом встановлено, що звільнення позивача відповідачем проведено без порушень закону, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як і відсутні підстави для стягнення грошових коштів відповідно до наказів про преміювання та заохочення працівників Підприємства у встановлених розмірах на користь позивача, за період з дати звільнення позивача по день поновлення на роботі, так як насамперед застосування до працівників заохочень та виплата премій є правом роботодавця, а не обов'язком. Крім того, чинне трудове законодавство України не передбачає обов'язку роботодавця, в разі незаконного звільнення працівника, виплатити останньому нараховані премії та заохочення за час вимушеного прогулу. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивачем не було доведено протиправності дій відповідача при його звільненні з роботи та не надано доказів порушення його трудових прав, а судом не встановлено незаконності дій відповідача щодо таких обставин, тому в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed