Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, від шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом нею і знаходяться на її утриманні. До досягнення сином повноліття, з відповідача стягувалися аліменти на його утримання, але він їх не сплачував, тому зараз за ним рахується заборгованість. На даний час син навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» на приладобудівному факультеті, денної форми навчання, отримує стипендію в розмірі приблизно 700 - 800 гривень в місяць. Позивачка зазначила, що несе витрати на навчання сина, а саме: сплачує за проживання в гуртожитку 300 гривень в місяць, витрачає кошти на його харчування приблизно 300 - 400 гривень в місяць, на придбання підручників, приладів для креслення та забезпечує його всім необхідним. На даний час, вона не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги відповідача на утримання сина. Відповідач не надає сину жодної матеріальної допомоги, не спілкується та не бачиться з ним. Позивачка вважає, що він має можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки хоч і не працює офіційно, але постійно їздить на заробітки. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 700 гривень, щомісячно, до досягнення ним 23 років. Позивачка також погодилася на проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ст.74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних міркувань. З свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони у справі. З довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» №935 від 29.12.2015 року вбачається, що син сторін [PERSON] є студентом 1 курсу даного університету, приладобудівного факультету, денної форми навчання та навчається за державним замовленням. Дата закінчення навчання - 30.06.2019 року. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно до ст.182 СК України є стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно роз'яснень, викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 16.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, в судовому засіданні встановлено, що повнолітній син сторін [PERSON] навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут», самостійних доходів немає, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, отримує доходи від неофіційних заробітків, тому спроможний надавати допомогу на утримання сина, який навчається. Враховуючи вищевикладене, обов'язок обох батьків утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, відсутність доказів про розмір доходів відповідача, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій суму в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 26.01.2016 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Правила розподілу судових витрат, встановлені ст.88 ЦПК України, застосовуються навіть у тому випадку, коли сума судового збору визначена за мінімальною ставкою. В силу пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду заяви про стягнення аліментів судовий збір справляється за мінімальною ставкою в розмірі 551 гривня 20 копійок. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено на 71,4 %, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 393 гривні 55 копійок (551,2 грн.х71,4:100).

Outcome: approved