Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] , за участю третьої особи: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Малярчук Н.М., в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла донька позивача - [PERSON] . Після її смерті спадкоємцями першої черги, залишилась позивач та син позивача - відповідач по справі [PERSON] . Після смерті доньки, позивач звернулась нотаріуса з заявою про прийняття спадщини житлового будинку [ADDRESS] . Державну реєстрацію права власності на вказаний будинок зареєстровано за [PERSON] , реєстрацію проведено державним реєстратором реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 25.01.2014 Пановою І.С. на підставі договору купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] , виданий Мелітопольською міською біржею нерухомості 27.08.1997, реєстраційний номер:0369/0953, зареєстровано право власності ДКП «Мелітопольське МБТІ» 18.09.1997 в реєстрову книгу за № 1513, номер запису про право власності: 4486142, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281241323107. Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виданий 14.06.2006 КП «Мелітопольське МБТІ». Однак постановою нотаріуса відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав недодержання сторонами закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на вказаний житловий будинок. Спірні відносини виникли до набрання чинності новим ЦК України. Згідно із діючим законодавством на час укладання договору купівлі-продажу вказаного будинку, Договір був зареєстрований у Мелітопольському МБТІ та за померлою за життя зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. На час укладення договору купівлі-продажу у серпні 1997 році сторони правочину не були повідомлені належним чином про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст.47 ЦК України (в ред.1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки та той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст.15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Вказані обставини унеможливлюють оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. В судове засідання третя особа - приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Малярчук Н.М. не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. В силу ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені наступні обставини. [INFO] померла донька позивача [PERSON] - [PERSON] , про що свідчить актовий запис про смерть № 2343 від 22 жовтня 2019 року, вчинений Мелітопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області/а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 20 червня 1961 року міським бюро ЗАГС м. Мелітополя Запорізької області, її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги, залишились позивач [PERSON] та син позивача - відповідач по справі [PERSON] . Відповідач [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Після смерті доньки позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Малярчук Н.М. з заявою про прийняття спадщини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (витяг № 170509970) на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] , виданий 30.01.2014 року Реєстраційною службою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] , реєстрацію проведено Пановою Іриною Сергіївною , державним реєстратором реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 25.01.2014 року, на підставі договору купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] , виданий Мелітопольською міською біржею нерухомості 27.08.1997 року, реєстраційний номер:0369/0953, зареєстровано право власності ДКП «Мелітопольське міжміське бюро технічної Інвентаризації» 18.09.1997 року в реєстрову книгу за № 1513, номер запису про право власності: 4486142, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281241323107; Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , виданий 14.06.2006 року КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації». Однак, постановою приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, Малярчук Н.М., від 01 червня 2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав недодержання сторонами закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] , виданого Мелітопольською міською біржею нерухомості 27.08.1997 року, реєстраційний номер:0369/0953/а.с.6-7/. Спірні відносини виникли до набрання чинності новим ЦК України. Згідно вимог ст.227 ЦК УРСР договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України та ч.2 ст.220 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 27.08.1997 року між сторонами договору - [PERSON] (з однієї сторони) та [PERSON] (з другої сторони) на Мелітопольській міській біржі нерухомості був укладений договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] /а.с.9/. Відповідно до умов вищевказаного договору купівлі-продажу, [PERSON] придбала у власність житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 39,6 м2, загальною площею 56,4 м2, за ціною 6657 гривень. Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований 18.09.1997 року у «Мелітопольське міжміське бюро технічної Інвентаризації» у реєстрову книгу за № 1513, реєстраційний номер:0369/0953. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (витяг № 170509970) на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] , виданий 30.01.2014 року Реєстраційною службою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, державну реєстрацію право власності на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] , реєстрацію проведено Пановою Іриною Сергіївною , державним реєстратором реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 25.01.2014 року, на підставі договору купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] , виданий Мелітопольською міською біржею нерухомості 27.08.1997 року, реєстраційний номер:0369/0953, зареєстровано право власності ДКП «Мелітопольське міжміське бюро технічної Інвентаризації» 18.09.1997 року в реєстрову книгу за № 1513, номер запису про право власності: 4486142, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281241323107/а.с.13-15/ Згідно із діючим законодавством на час укладання договору купівлі-продажу вказаного будинку, Договір був зареєстрований у Мелітопольському міжміському бюро технічної Інвентаризації. Та за померлою за життя зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. За наслідками укладення договору купівлі-продажу будинку продавець отримала до підписання договору грошові кошти в сумі 6657 грн. за домовленістю сторін правочину (п.5 Договору) та передала покупцю належний їй на праві власності будинок. Таким чином, [PERSON] стала новим власником. На час укладення договору купівлі-продажу у серпні 1997 році сторони правочину не були повідомлені належним чином про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст.47 ЦК України (в ред.1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки та той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст.15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаної квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеним чинним законодавством України в 2001 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Державна реєстрація договору купівлі-продажу проведена Мелітопольським БТІ. Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Реєстрація бюро технічної інвентаризації за померлою права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на серпень 1997 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, міни зареєстрованих біржею. Крім того, Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, також передбачено підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Вищезазначене не суперечить й вимогами ст.328 ЦК України (в ред.2003 року), відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оскільки [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу будинку, нею здійснено оплату за придбане майно грошовими коштами, які продавець [PERSON] одержала до підписання цього договору, що вбачається з п.5 даного правочину та вказаний Договір у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР був зареєстрований у Мелітопольському бюро технічної інвентаризації, у передбаченому Законом порядку. Крім того, вказаний договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми, судом недійсним не визнавався, [PERSON] на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України "Про власність" набула право власності на будинок [ADDRESS] , і правомірно володіла ним. Постановою приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, Малярчук Н.М., від 01 червня 2020 року мені відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] з тих підстав, що згідно п.п.4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до яких видача Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Спадкоємцем не було надано документу, що посвідчує право власності на вищевказаний будинок, прийняти договір купівлі-продажу, зареєстрований на товарній біржі, у якості правовстановлюючого документа немає можливості, оскільки відповідно до глави 8 пункту 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства та мені рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1218 чинного Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що на теперішній час позивач [PERSON] не може належним чином розпоряджатись спадковим майном у вигляді вищевказаного житлового приміщення, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими, оскільки спірний договір купівлі-продажу будинку був укладений 27.08.1997 між сторонами договору - [PERSON] та [PERSON] . Дана спірна угода не була нотаріально посвідчена сторонами по причині їх юридичної необізнаності. Сторони договору купівлі-продажу досягли спільної згоди стосовно всіх істотних умов укладеного вище договору. Даний договір виконаний у повному обсязі обома сторонами, передбачених законом обмежень для укладання даної угоди в наявності не було, протизаконних умов укладений договір не містить, ніяких заперечень щодо суттєвих умов договору та претензій майнового чи матеріального характеру сторони один до одного протягом тривалого періоду часу не мали, жодних претензій один до одного не пред`являли, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка звернулась до нотаріальної контори, за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] , за участі третьої особи - приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Малярчук Н.М. про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved