Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] (в особі житлової комісії військової частини [NUMBER] ), оформлене протоколом №13 від 12 листопада 2020 року в частині зняття його (позивича) зі складом сім`ї одна особа, з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] ; зобов`язати відповідача поновити його (позивача) на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] з 12 листопада 2020 року. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що в період з 20 липня 1995 року по 07 вересня 2020 року він (позивач) проходив дійсну військову службу в лавах Збройних Сил України на різних посадах. Наказом Командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України №59 від 21 липня 2020 року (по особовому складу) його (позивача) командира загону спеціального радіозв`язку військової частини [NUMBER] підполковника звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінченя особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжити службу під час особливого періоду). Відповідно до наказу №189 від 07.09.2020 року командира військової частини [NUMBER] , його (позивача) було виключено зі списків особового складу частини. Позивач також вказав, що його вислуга років у Збройних Силах станом на 07.09.2020 року становила 25 років 1 місяць 16 днів. На час звільнення він (позивач) перебував на квартирному обліку, постійним або службовим житлом не забезпечувався. З 06.04.2016 року він (позивач) перебував на квартирному обліку та першочерговому квартирному обліку житлової комісії військової частини [NUMBER] . Рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] від 12 листопада 2020 року (протокол засідання комісії №13, пункт 15) його (позивача) було знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] у зв`язку зі звільненням в запас за підпунктом «к» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжити службу під час особливого періоду). Позивач зазначив, що при прийнятті рішення, відповідач послався на норми п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.29, п.30 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 року №1081 та п.21 розділу 6 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року. В подальшому, протокол №13 житлової комісії військової частини (а саме пункту 15) було затверджено наказом №1053 від 16.11.2020 року командира військової частини [NUMBER] . Вважає, що дії відповідача були незаконними, такими, що грубу порушують його (позивача) права та гарантії, забезпечені державою, а рішення житлової комісії в частині виключення його з квартирного обліку підлягає скасуванню. Позивач вказав, що забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямовані на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї родини, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Таким чином, при вступі на службу йому (позивачу) було державою гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому він (позивач) має право на поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міністерства оборони України. Отже, дії відповідача щодо зняття його (позивача) з квартирного обліку носили явно незаконний характер та рішення про зняття з квартирного обліку підлягає скасуванню, а він (позивач) підлягає поновленню на квартирному обліку. Позивач також вказав, що ним було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Грібенчуком А.С. Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг, вартість послуг на правничу допомогу складає 3000 грн. Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Представником відповідача військової частини [NUMBER] подано відзив на позов, зареєстрований судом за вх. № 4718 від 23 лютого 2020 року, за яким відповідач позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, зазначивши на обґрунтування заперечень, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ. Зокрема, п. а ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: к) які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. Саме за цією підставою позивача було звільнено з військової служби у запас та зараховано на військовий облік до Кропивницького МВК Кіровоградської області. Підстави та порядок звільнення визнаються позивачем та не були ним оскаржені. Також, приписами статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за №1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосереднього пов`язується із тим, з якої саме з підстав, передбачених ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Враховуючи, що позивач звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку військовослужбовців військової частини [NUMBER] , оскільки підставою для звільнення в запас було закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційних заходів. Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі : поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках. Отже, наведені норми законодавства, які регулюють забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями не передбачають підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, наявністю в нього 25 років 1 місяця календарної вислуги. Зазначений правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах встановлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №752/5881/15-ц (провадження 14-169цс18), постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №295/8491/16-ц ( провадження №61-34972св18). \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та його представник адвокат Грібенчук А.С. ( діє на підставі ордеру серія КР № 125367 від 26.11.2020 року) під час судового розгляду справи по суті позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача військової частини [NUMBER] [PERSON] під час судового розгляду справи по суті позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, з підстав, зазначених у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~ Заслухавши позивача [PERSON] та його представника адвоката Грібенчука А.С., представника відповідача військової частини [NUMBER] [PERSON] , зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12\~та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Захист цивільних прав - це застосування судом цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). За змістом ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , проходив військову службу у Збройних Силах України в період з 20.07.1995 року по 07.09.2020 року, що підтверджується записами у військовому квитку серії [NUMBER] , виданого на прізвище [PERSON] , особистий номер 2869120474. Наказом командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України (по особовому складу) від 21 липня 2020 року №59 підполковника [PERSON] , командира загону спеціального радіозв`язку військової частини [NUMBER] звільнено у запас за підпунктом «к» (які проходять службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час дії особливого періоду) пункту другого частини п`ятої статті \~ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №189 від 07.09.2020 [PERSON] з 07 вересня 2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах на 07.09.2020 року становить: календарна 25 років 1 місяць 16 днів, пільгова 33 роки 7 місяців 22 дні. На квартирному обліку перебуває, постійним або службовим житлом не забезпечувався. Судом також встановлено, що під час проходження військової служби у Збройних Силах України позивача [PERSON] було зараховано на квартирний облік з 06.04.2016 року та він (позивач) на першочерговому квартирному обліку перебував з 06.04.2016 року, зі складом сім`ї 1 (одна) особа. \~ З витягу з протоколу № 13 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 12.11.2020 року (п. 15 Протоколу) вбачається, що згідно п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 29, п. 30 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 року №1081 та п. 21 розділу 6 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року №380 у зв`язку із звільненням у запас за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) підполковника [PERSON] , зі складом сім`ї 1 (одна) особа, знято з 12.11.2020 року з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] . Згідно витягу із наказу №1053 від 16.11.2020 командира військової частини [NUMBER] «Про затвердження протоколу житлової комісії військової частини [NUMBER] від 12 листопада 2020 року №13», затверджено пункт 15 протоколу житлової комісії військової частини [NUMBER] від 12 листопада 2020 року №13 про зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] підполковника [PERSON] , склад сім`ї 1 (одна) особа. \~ \~ \~ Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.2\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~і військову\~службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Відповідно до абз. 1, 4 ч. 1 ст.12 Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених\~пунктом 10\~цієї статті. Згідно з пунктом 9 ст.\~12\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» (в редакції на момент звільнення позивача з військової служби) військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Відповідно до ст. 37 Житлового кодексу\~Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Згідно з ч.1\~ст.40 Житлового кодексу\~Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст.\~40\~ЖК Української\~РСР громадяни\~знімаються з\~обліку потребуючих\~поліпшення житлових\~умов у\~випадках: 1)\~поліпшення житлових\~умов,\~внаслідок якого\~відпали підстави\~для надання\~іншого жилого\~приміщення; 1-1)\~одноразового одержання\~за їх\~бажанням від\~органів державної\~влади або\~органів місцевого\~самоврядування грошової\~компенсації за\~належне їм\~для отримання\~жиле приміщення\~у встановленому\~порядку; 2)\~виїзду на\~постійне місце\~проживання до\~іншого населеного\~пункту; 3)\~припинення трудових\~відносин з\~підприємством,\~установою,\~організацією особи,\~яка перебуває\~на обліку\~за місцем\~роботи,\~крім випадків,\~передбачених законодавством\~Союзу РСР,\~цим Кодексом\~та іншими\~актами законодавства\~Української РСР; 4)\~засудження до\~позбавлення волі\~на строк\~понад шість\~місяців,\~заслання або\~вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. \~ \~ \~ \~Зняття з\~обліку потребуючих\~поліпшення житлових\~умов провадиться\~органами,\~які винесли\~або затвердили\~рішення про\~взяття громадянина\~на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. \~ \~ \~ \~ Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року було затверджено «Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», який (Порядок) визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку). Згідно з п.3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.30 Порядку військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. \~ \~ \~ \~При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках. Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Пунктом 4 Розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 року № 380 визначено,що\~військовослужбовцям,\~які перебувають\~на обліку\~осіб,\~що потребують\~поліпшення житлових\~умов шляхом\~надання житлових\~приміщень для\~постійного проживання,\~та які\~мають вислугу\~на військовій\~службі 20\~років і\~більше,\~та членам\~їх сімей\~надаються житлові\~приміщення для\~постійного проживання\~або за\~їх бажанням\~виплачується грошова\~компенсація за\~належне їм\~для отримання\~жиле приміщення. Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Пунктом 9 Розділу VІ\~ зазначеної Інструкції передбачено, що військовослужбовці, які перебували на обліку за попереднім місцем проходження військової служби, на загальних підставах в органах місцевого самоврядування та до набрання чинності цією Інструкцією зараховуються на облік із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також заносяться у списки осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла за наявності підстав. Час перебування військовослужбовців на обліку для поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) не враховується. Згідно п.21\~Розділу VІ\~Інструкції зняття\~військовослужбовців з\~обліку проводиться\~у разі: поліпшення\~житлових умов\~до встановлених\~норм забезпечення\~житловою площею\~громадян у\~відповідному населеному\~пункті; подання\~відомостей,\~що не\~відповідають дійсності,\~але стали\~підставою для\~зарахування на\~квартирний облік,\~включення до\~списків осіб,\~що мають\~право першочергового\~та позачергового\~одержання житлових\~приміщень,\~або неправомірних\~дій посадових\~(службових)\~осіб при\~вирішенні питання\~про прийняття\~на квартирний\~облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, на час виключення позивача із квартирного обліку таких підстав для зняття з обліку позивача як звільнення військовослужбовця з військової служби в запас не передбачено. За викладених\~обставин,\~з огляду\~на те,\~що на час звільнення у запас позивач [PERSON] мав стаж військової служби понад 20 років, а саме 25 років 1 місяць 16 днів, звільнений з військової служби у запас за підпунктом «к» (які проходять службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час дії особливого періоду) пункту другого частини п`ятої статті \~ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому в даному випадку суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зняття позивача з квартирного обліку, у зв`язку з чим рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №13 від 12 листопада 2020 року в частині зняття підполковника [PERSON] зі складом сім`ї одна особа, з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] є незаконним та підлягає скасуванню. Також, враховуючи, що судом прийняте рішення про скасування протоколу житлової комісії, яким позивача знято з обліку осіб, які потребують покращення житлових умов, то для захисту прав та інтересів позивача слід зобов`язати відповідача поновити позивача [PERSON] на квартирному обліку осіб, які потребують покращення житлових умов у військовій частині [NUMBER] з 12 листопада 2020 року. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 25 березня 2019 року у справі № 359/2295/17 (провадження № 61-10403св18); від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18 (провадження № 61-14634св19); від 20 травня 2019 року у справі № 487/6514/17 (провадження № 61-46148св18). Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, в тому числі, заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, судом відзначається наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2\~ст. 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Як роз`яснено в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,\~88,\~89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Грібенчуком Андрієм Сергійовичем та [PERSON] (Клієнт) 26 листопада 2020 року укладено договір про надання правової допомоги №13. Пунктами 1.1., 4.1., 4.2. зазначеного Договору визначено, що Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі. Допомога надається Клієнту з питань захисту його прав та інтересів щодо поновлення на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та оскарження зняття його з даного обліку. Гонорар є формою винагороди Адвоката за надання правової допомоги Клієнту. Вартість послуг складає 3000 грн. Відповідно до специфікації надання послуг №1 від 30.11.2020 року клієнт [PERSON] та виконавець адвокат Грібенчук Андрій Сергійович визначилися з обсягом надання послуг та склали специфікацію відповідно до договору про надання правової допомоги №13 від 26.11.2020 року, згідно з якою адвокатом Грібенчуком А.С. на виконання умов вказаного Договору надано наступні послуги, а саме: - аналіз нормативно-правових актів щодо квартирного обліку військовослужбовців 2 год. (ціна за годину 500 грн.); - первинний аналіз документів щодо квартирного обліку Клієнта 2 год. (ціна за годину 500 грн.); - підготовка позовної заяви про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії військової частини [NUMBER] в особі житлової комісії - 2 год. (ціна за годину 500 грн.). Всього до сплати - 3000 грн. Також, позивачем долучено ордер серії КР №125367 від 26.11.2020 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 30.11.2020 року, укладеного між адвокатом Грібенчуком А.С. та клієнтом [PERSON] , згідно з яким (актом) адвокат з 26.10.2020 року по 30.11.2020 року надав клієнту юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги №13 від 26.11.2020 року, а клієнт прийняв надані послуги. Вартість послуг становить 3000 грн. Відповідно до квитанції №0.0.1921249386.1 від 26.11.2020 року [PERSON] сплачено на рахунок [PERSON] 3000 грн. (призначення платежу: за послуги правової допомоги ). З огляду на викладене вище та з урахуванням норм\~ст. 137 ЦПК України,\~суд приходить до висновку, що, враховуючи надання адвокатом Грібенчуком А.С. позивачу [PERSON] інформації з правових питань, складення позовної заяви, зважаючи при цьому на нескладну категорію справи і загальний обсяг наданих адвокатом послуг, на підставі чого суд вважає, що компенсації позивачу підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. Кр ім того, відповідно до ч. 6\~ст.141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень п.п. 12, 13 ст. 5\~Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved