Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась з позовом до відповідача - [PERSON] про відшкодування франшизи, матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, просить стягнути з відповідача на її користь франшизу в розмірі 500. 00 грн., різницю між вартістю ремонту автомобіля без урахування зносу та вартістю ремонту автомобіля з урахування зносу в сумі 10 006, 79 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору за вимоги майнового характеру в розмірі 229, 40 грн., судового збору за вимогу немайнового характеру, комісії банку в сумі 9, 18 грн., сплати за бензин в сумі 225, 80 грн. та сплати за кошторис, складений АВТ «Баварія» в розмірі 231, 84 грн.. Позовні вимоги мотивовані наступним. 19 липня 2013 року відповідач - [PERSON], керуючи автомобілем «ГАЗ 3110» д.н. [NUMBER] в м. Києві, виїжджаючи на перехрестя вул. Райдужна-Кибальчича з круговим рухом в крайній лівій смузі руху, при цьому, спілкуючись по мобільному телефону, різко повернув праворуч внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ 523 І» д.н. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] на праві власності, за кермом якого перебував її чоловік п- Коваль В.В., спричинивши механічні пошкодження автомобілів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2013 року відповідача - [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в СК «Статус», згідно Полісу № АВ/9818882 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на момент ДТП (строк дії з 03.1.2012 року по 02.11.2013 року). Вказаний Поліс встановлює ліміт відповідальності в 100 000, 00 грн. за шкоду, заподіяну здоров'ю і 50 000, 00 грн. - за шкоду, заподіяну майну третіх осіб. Франшиза за Полісом складає 500, 00 грн. Для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача «БМВ 523 І» д.н.з. [NUMBER] страховою компанією «Статус» було замовлено у оцінщика - суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] Звіт № 1035/3 від 24.07.2013 р., згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу автомобіля «БМВ 523 І» д.н.з. [NUMBER], складає 23 329,63 грн., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням фізичного зносу становить 13 322,84 грн. Страхова компанія «Статус» свої зобов'зання за Полісом виконала, виплативши у передбачений законом строк страхове відшкодування в розмірі 12 822,84 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахування фізичного зносу автомобіля мінус франшиза: 13 322,84 - 500, 00 = 12 822,84 грн.) Відповідач добровільно суму франшизи в розмірі 500, 00 грн. не відшкодовує, тому позивач просить стягнути її в судовому порядку. Також, позивач зазначає, що відповідач - [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «ГАЗ 3110» д.н.з. [NUMBER], винна у ДТП особа має відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахуванням фізичного зносу автомобіля та ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля, що складає суму : 23 329,63 - 13 322,84 = 10 006,79 грн., оскільки отриманого страхового відшкодування недостатньо для ремонту автомобіля на сервісній станції технічного обслуговування АВТ Баварія. В судовому засіданні представник позивача як на підставу такої вимоги посилався на ст.ст. 22, 1194 ЦК України. Крім цього, посилаючись на ст. 23, 1167 ЦК України, позивач просить стягнути моральну шкоду, як компенсацію тих моральних і емоційних страждань, порушень звичайного способу життя, які довелось перенести позивачу і її родині. Розмір душевних страждань позивач оцінює в 10 000, 00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов визнали частково - щодо необхідності виплати франшизи в сумі 500, 00 грн., щодо інших позовних вимог заперечували з тих підстав, що автомобіль позивача не є новим, зокрема, - 2005 року випуску; при визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, і при виплаті страхового відшкодування страховиком правомірно була врахована вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, який визначений у Звіті. Оскільки відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована, страховиком встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб в розмірі 50 000, 00 грн., то позивач мав право не погодитися з розміром страхового відшкодування, звернувшись до суду. Вимоги про стягнення моральної шкоди відповідач не визнав з тих підстав, що запропонував позивачу свою допомогу в ремонті автомобіля, в пошуку запасних частин тощо, проте, сама позивач не погодилася на отримання допомоги. Представник третьої особи - ПрАТ «Страхова компанія «Статус» в судове засідання не з'явився, направив письмові пояснення по суті позову і просив розглядати справу без участі представника ПрАТ «Страхова компанія «Статус». Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2013 року встановлено, що [PERSON] 19.07.2013 року о 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві, рухаючись по вул. Райдужній на перетині вул. Райдужна - Кибальчича в м. Києві під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, вчинив зіткнення з автомобілем «БМВ», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Статус» згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АВ/9818882 від 23.10.2012 р.) Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 4 Полісу № АВ/9818882 від 03.11.2012 р. ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного) складає 100 000, 00 грн., ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майном (на одного потерпілого) складає 50 000, 00 грн., франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування) складає 500, 00 грн. Відповідно до Звіту № 1035/3 від 24.07.2013 року, виконаного суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON], - матеріальний збиток, який завданий власнику пошкодженого автомобіля марки «БМВ 523і», д/н [NUMBER], з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля (0,6072) складає: 13 322 грн. 84 коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу автомобіля «БМВ 523 І» д.н.з. [NUMBER], складає 23 329,63 грн. Отже, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, визначена Звітом в межах ліміту відповідальності страховика, тому підстав для висновку про недостатність страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої позивачу шкоди в результаті ДТП у суду немає. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Доказування, згідно зі ст. 60 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль позивача на даний час не відремонтований, оскільки позивач має бажання здійснити його ремонт на АВТ Баварія. Проте, наданий позивачем кошторис даної техстанції обслуговування не підтверджує реальні збитки позивача, не містить даних про застосування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, хоча згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу, належний позивачу автомобіль 2005 року випуску, тобто, експлуатується близько 9 років, не підтверджує фактичні витрати позивача, а свідчить лише про бажання позивача відремонтувати свій автомобіль на певній станції технічного обслуговування і його бажання бути обізнаним про ціни на запасні частини і роботи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілій особі витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як підтверджується платіжним дорученням № 12309 від 08.11.2013 року, ПрАТ «СК «Статус» виплатило позивачу - [PERSON] в розмірі, встановленому законом, страхове відшкодування в розмірі 12 822,84 грн. (13 322 грн. 84 коп. - вартість матеріального збитку з урахуванням зносу) - 500 грн. 00 коп. (франшиза). Зважаючи на те, що позивачу не відшкодована відповідачем франшиза в розмірі 500, 00 грн. (франшиза), що не покривається Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Отже, позовні вимоги про стягнення різниці між вартістю ремонту без урахування фізичного зносу автомобіля та вартістю з урахуванням фізичного зносу автомобіля задоволенню не підлягають, а вимоги про стягнення франшизи підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди судом встановлено, що ч. 2 ст.23 ЦК України визначає, у чому полягає моральна шкода. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст.1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди. Суд, з'ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про законність таких вимог позивача. Моральна шкода полягає у тому, що у зв'язку із завданням шкоди майну позивача джерелом підвищеної небезпеки остання, звичайно, мала переживання, душевні хвилювання. Пошкодження автомобіля призвело, безперечно, до змін в організації життя позивача, оскільки остання вимушена була витрачати свій час на звернення до страхової компанії, збір документів, явку до підприємств, установ та органів, що вимагало від неї додаткових зусиль для відновлення звичайного укладу життя. Порушення прав позивача і зміна режиму життя має між собою причинний зв'язок. Проте, розмір моральної шкоди, вказаний позивачем - 10 000 грн., не є адекватним завданій моральній шкоді і не може бути засобом отримання доходу. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація в розмірі 500 грн. 00 коп. відповідатиме засадам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди також підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення вимог про стягнення франшизи в розмірі 500 грн. і моральної шкоди в розмірі 500 грн., відповідно, судовий збір за ставками, передбаченими для вказаних вимог Законом України «Про судовий збір», фактично сплачений позивачем належить стягнути з відповідача на його користь (229, 40 грн. + 229, 40 грн. = 458, 80 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial