Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32548,29 грн.. У судовому засіданні представник позивача Реуцька І. О. позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 27.04.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач була добросовісним клієнтом банку, у 2007 році їй підвищили кредитний ліміт до 7000,00 грн., а в 2008 році - до 10000,00 грн.. На відповідача були покладені обов'язки щодо повернення суми кредиту, проте вона належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконала і станом на 30.11.2013 року заборгованість становить 32548,29 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 9996,37 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 18077,46 грн., заборгованість по комісії за користування кредитами в сумі 2448,25 грн., а також штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 1526,11 грн.. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на вищевказану суму та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що дійсно 27.04.2007 року він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та отримала кредит в сумі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вона здійснювала погашення суми заборгованості як зі своєї заробітної картки, так і самостійними внесками та, за її підрахунками, сплатила суму заборгованості в повному обсязі. Про збільшення кредитного ліміту їй нічого не відомо. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н від 27.04.2007 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті в сумі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.6.5 кредитного договору передбачені обов'язки відповідача щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а також оплачувати комісії. Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання щодо повернення суми по кредитному договору і станом на 30.11.2013 року заборгованість становить 32548,29 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 9996,37 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 18077,46 грн., заборгованість по комісії за користування кредитами в сумі 2448,25 грн., а також штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 1526,11 грн.. Представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказаний розмір заборгованості та судові витрати по справі. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, копією заяви позичальника, іншими письмовими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лтше шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не впливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач при укладанні кредитного договору в повному обсязі була ознайомлена з його умовами, що підтверджується її особистим підписом у заяві. За період з моменту укладання до моменту звернення до суду відповідач ніяким чином не відмовлялася від кредитного договору, що свідчить про його чинність на момент звернення до суду. Відповідно до п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Твердження відповідача про те, що вона не знала про підвищення кредитного ліміту спростовується випискою з рахунку, відповідно до якого вбачається, що [PERSON] користувалася кредитною карткою для здійснення покупок та зняття готівки. Крім того, відповідач у судовому засіданні визнала, що вона уклала кредитний договір з позивачем, отримала грошові кошти, тим самим прийняла умови кредитного договору. Враховуючи зазначену, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити в повному обсязі. Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 325,48 гривень відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved