Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів (пені), в якому просила збільшити розмір аліментів, які були стягнуті з відповідача на її користь на утримання матері за рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2008 року у розмірі 250 гривень щомісячно, до 400 грн. щомісячно, а також просила стягнути неустойку (пеню) в розмірі 10091 грн. за прострочення сплати аліментів. Посилалася, що відповідач є її рідним сином, проживають окремо, оскільки вона проживає на тимчасово окупованій території України, є інвалідом 2-ої групи і тому потребує у більших матеріальних витратах для придбання, зокрема ліків (т.1 а.с. а.с. 1-6, 181, 210-212). Ухвалою судді від 17 травня 2018 року було відкрито провадження у справі, визначено та залучено сторін у справі, призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання (а.с.112). 21 серпня 2018 року відповідач [PERSON] надав заперечення на позов, в якому зазначив, що не Погоджується з позовом внаслідок сімейного становища, вимушеного переїзду із сімьєю до м. Кременчука із постійного місця проживання, яке зараз знаходиться на тимчасово окупованій території України (т. 1 а.с.182-184). У судовому засіданні відповідач [PERSON] з позовом погодився частково, вказав, що погоджується сплачувати позивачеві на її утримання по 400 грн. щомісячно, але з визначенням строку для сплати аліментів не більше трьох років, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у зв'язку з відсутністю боргу по аліментам, при цьому, визнавши, що борг по аліментам був під час його переїзду з родиною з тимчасово окупованої території України. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала письмову заяву. Представник третьої особи - Автозаводського ВДВС міста Кременчук головного територіального управління юстиції в Полтавській області у судове засідання не прибув, просив справу розглянути за відсутності представника відділу (т. 1 а.с. 226). Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Як постає з рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, з відповідача [PERSON], який є рідним сином позивача [PERSON], на користь позивача [PERSON] були стягнуті кошти на утримання матері у розмірі 250 гривень щомісячно (т.1 а.с. 9-12). На виконання рішення цього суду 29 вересня 2009 року було видано виконавчий лист (т.1 а.с. 13). Станом на день розгляду справи в Автозаводському ВДВС міста Кременчук головного територіального управління юстиції в Полтавській області перебуває виконавче провадження ВП № 50952253, яке було відкрито згідно постанови державного виконавця 27 квітня 2016 року на підставі виданого виконавчого листа на виконання рішення суду. З матеріалів цього ВП постає, що борг по аліментам відповідача перед позивачем - відсутній (т.2 а.с. 1-81). Відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], має двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] ( т. а.с. а.с. 15, 186-187). Крім того, відповідач [PERSON] є працездатним, ознак інвалідності не має, працює, має стабільні доходи, перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб, зокрема по м. Кременчук Полтавської області з 12 лютого 2016 року, одержує допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату вартості житлово-комунальних послуг (т.1 а.с. 118, 167, 223). Позивач [PERSON], [INFO], є людиною похилого віку, оскільки досягла пенсійного віку, не працює. 04 листопада 2014 року органами МСЕК позивачеві встановлена 2-а група інвалідності безстроково з 27 жовтня 2014 року (т.1 а.с.7). У статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Статтею 202 СК України встановлені підстави виникнення обов'язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків: 1. Повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. 2. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає . У ст. 203 цього Кодексу встановлено обов'язок дочки, сина брати участь у додаткових витратах на батьків: дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно ст. 204 СК України передбачено випадки звільнення дочки, сина від обов'язку утримувати матір, батька, а саме: дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків . Дочка, син звільняються судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом. Відповідно ст. 205 СК України визначення розміру аліментів на батьків відбувається у випадках і порядку, зокрема: 1. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. 2. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Статтею 206 СК України передбачено стягнення з дитини витрат на догляд та лікування батьків, а саме у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними. Верховний Суд України у п. 21 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. за № 3 роз'яснив судам, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Суд, враховуючи наведені і встановлені обставини, межі заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що відповідач, котрий погодився на оплату аліментів у розмірі запропонованому позивачем шляхом збільшення розміру аліментів до 400 грн. щомісячно, має реальну можливість та зобов'язаний утримувати свою матір - позивача шляхом продовження сплати аліментів присуджених за рішенням суду зі збільшенням їх розміру з 250 грн. щомісячно до 400 грн. щомісячно, але на строк не більш як три роки у зв'язку з наявністю виняткових обставин, якими є здійснення ОСС на тимчасово окупованій території України, де проживає позивач. Суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів, зменшення їх розміру, відмови у задоволенні позову в частині збільшення розміру аліментів, оскільки відповідач не звертався з такими вимогами у теперішній час та погодився у цій частині з позовними вимогами [PERSON] До того ж, суд враховує, що відповідачем не були надані належні і допустимі докази на підтвердження факту ухилення позивача, як матері, від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно відповідача. При цьому, суд врахував і обставини, які були встановлені Апеляційним судом Донецької області при ухваленні рішення 21 березня2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів про відмову у задоволенні позову, щодо відсутності підстав для звільнення [PERSON] від сплати аліментів (т.1 а.с.195-198). Також, суд звертає увагу, що позивач не ставила вимоги до відповідача про стягнення додаткових витрат та/або витрат у виняткових випадках на свій догляд та своє лікування у зв'язку з наявністю ознак інвалідності. Щодо вимог про стягнення пені, то суд зазначає наступне. У главі 17 розділу ІІІ СК України не встановлено випадки та підстави для стягнення неустойки (пені) у разі прострочення сплати дітьми аліментів присуджених на утримання батьків. У статті 201 СК України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 196 СК України: У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов'язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов'язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред'явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Суд констатує, що відповідач мав перед позивачем борг у сплаті аліментів, який виник за період з травня 2015 року по липень 2016 рік та був сплачений у повному обсязі у червні-липні місяцях 2016 року. Станом на 01 січня 2017 року та на день розгляду справи борг відповідача по сплаті аліментів позивачеві - відсутній ( т. а.с. 185, т. 2 а.с. 6, 73-74). Виникнення боргу мало місце внаслідок вжиття відповідачем заходів щодо переїзду разом з членами сім'ї зі свого постійного місця проживання, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, відсутності реальної можливості переведення коштів відповідачем матері - позивачеві, яка залишилася проживати на тимчасово окупованій території України внаслідок відсутності вільного поштового зв'язку та систем банківських переведень по причині нездійснення статутної діяльності та функціювання підприємства поштового зв'язку та банків України на тимчасово окупованій території України. До того ж, відповідач вжив заходів щодо сплати боргу по аліментам в якомога найкоротший термін після приїзду до м. Кременчука у лютому 2016 року, здійсненням платежів фактично у проміжок часу до 01 серпня 2018 року. Тому, в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв'язку з відсутністю вини відповідача у виникненні боргу по сплаті аліментів на користь позивача. Отже, за наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню. Необхідно збільшити розмір коштів (аліментів), стягнутих на утримання матері з відповідача на користь позивача рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2008 року з 250 грн. щомісячно до 400 грн. щомісячно на строк з 30 січня 2018 року до 30 січня 2021 року. У частині вимог позивача до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів необхідно відмовити. З відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial