Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Лікар-психіатр 11-го відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання госпіталізації та стаціонарного лікування недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільним. Заява обґрунтована тим, що 23 липня 2017 року об 11 год. 00 хв. за направленням ПОПНД, заявою опікуна [PERSON] на лікування до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева поступив хворий [PERSON], [INFO], з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, загострення з дезорганізацією поведінки. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворого, неможливість виконувати свої соціальні функції самостійно, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна та його стаціонарне лікування доцільними. Лікар надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 20 травня 2010 року, яке набрало законної сили 01 червня 2010 року, [PERSON] визнаний недієздатним. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2011 року, яке набрало законної сили 11 жовтня 2011 року, його опікуном призначено племінника [PERSON]. Як встановлено судом, психічні розлади у [PERSON] відмічаються з 2003 року. Захворювання дебютувало галюцинаторно-параноїдною симптоматикою. Під час загострень хворий зловживає різними психоактивними речовинами, в тому числі сурогатами алкоголю та «важкими» наркотиками. З приводу загострень багаторазово знаходився на стацлікуванні в ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева. Є інвалідом ІІ групи за психічним захворюванням безтерміново. Психічний стан погіршився близько тижня тому, коли відмовився від прийому ліків, став дратівливим, злобним, негативістичним, 09 травня 2017 року вирізав собі лезом татуювання, після чого спостерігалась кровотеча, 10. травня 2017 року виніс з дому цінні речі, погрожував батькам та опікуну розправою, в звязку з чим опікун хворого [PERSON] звернувся до ПОПНД та ПОКПЛ з проханням госпіталізувати хворого до психіатричного стаціонару. Доставлений в ПОПНД бригадою Екстреної медичної допомоги в супроводі поліції. Сам хворий дає згоду на лікування в умовах даного стаціонару. 24 липня 2017 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу зі стійким дефектом особистості змішаного типу. Враховуючи враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворого, неможливість виконувати свої соціальні функції самостійно, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішеннями Октябрського районного суду м.Полтави від20 травня 2010 року та від27 вересня 2011 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворого, неможливість виконувати свої соціальні функції самостійно, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved