Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить оголосити померлим громадянина України, [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Вольськ, Саратовської області. Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що 15 червня 2007 року приблизно о 20 годині його батько [PERSON] , [INFO] , вийшов з житлового приміщення (квартири [ADDRESS] ), в якому він проживав разом із заявником та його родиною і не повернувся. Після того, як результати самостійних пошуків зниклого [PERSON] виявились марними, родина заявника вирішила звернутися до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою про встановлення його місцезнаходження. Вказана заява була подана дружиною зниклого - [PERSON] , котра померла [INFO] та була матір`ю заявника. 19 травня 2015 року Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області видана довідка [PERSON] про те, що вона дійсно зверталася до них за фактом зникнення та встановлення місцеперебування її чоловіка [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту вищенаведеної довідки вбачається, що за вказаним фактом 23.12.2013 року було відкрите кримінальне провадження за ч. І ст.115 КК України, зареєстроване в ЄРДР за № 12013220480006865, та заведено ОРД "Розшук" за № 6008009 від 20.03.2008 року, на підставі якого [PERSON] був оголошений у державний розшук як безвісно відсутній. За допомогою заходів, які були вжиті співробітниками Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, встановити місцезнаходження зниклого [PERSON] не вдалося. По теперішній день місцезнаходження [PERSON] родині заявника не відоме, хоча заявник та члени його родини протягом декількох років намагалися встановити його місцезнаходження шляхом пошуку у місцях, де зниклий потенційно міг перебувати, через розпитування сусідів, знайомих, родичів. Протягом певного часу заявник також телефонував та відвідував лікарні міста, куди зниклого могли доставити у разі потреби надати йому невідкладну медичну допомогу. Крім того, родина зниклого зателефонувала до місцевих моргів. Усі вищенаведені дії результатів не дали по сьогоднішній день. Зниклий [PERSON] мав серйозні проблеми зі здоров`ям, адже у 2006 році переніс інсульт, у віці 63 роки, що підтверджується медичною картою № 28479, котра була заведена під час його реабілітаційного лікування у період з 14.09.2006 по 22.09.2006 у другому нейрохірургічному відділенні Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. професора А.І. Мещанікова та відповіддю на адвокатський запит до КП «Міська поліклініка №8» Харківської міської ради, котра надана головним лікарем КП - Чумаченко О.С. Заявник звертався до Дзержинського районного суду міста Харкова із заявою про визнання зниклого [PERSON] безвісно відсутнім. 17 жовтня 2017 року рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова, [PERSON] було оголошено безвісно відсутнім. Всі вищенаведені факти про відсутність [PERSON] доведені в даному рішенні суду, і відповідно до статті 82 ЦПК України - обставини, що у ньому встановлені не підлягають доказуванню. У зв`язку із зазначеним [PERSON] вимушений звернутись до суду із цією заявою. Встановлення даного факту потрібно заявнику для оформлення майнових прав. Представник заявника [PERSON] у судове засідання з`явився, підтримав заяву та просив її задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] підтримав заяву, та просив її задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, вчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Вольськ, Саратовської області, Російської Федерації є батьком заявника [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. По факту зникнення [PERSON] 23.12.2013 року було відкрите кримінальне провадження за ч. І ст.115 КК України, зареєстроване в ЄРДР за № 12013220480006865, та заведено ОРД "Розшук" за № 6008009 від 20.03.2008 року, на підставі якого [PERSON] був оголошений у державний розшук як безвісно відсутній. За допомогою заходів, які були вжиті співробітниками Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, встановити місцезнаходження зниклого [PERSON] не вдалося. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2017 року, [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Згідно ч. 1, 3 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про оголошення особи померлою. Відповідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що оголошення фізичної особи померлою встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення померлою подається до суду за місцем проживання заявника, або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. При цьому суд роз`яснює, що відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Таким чином, з урахуванням того, що відомості про місце перебування [PERSON] відсутні, проведені заходи щодо його розшуку правоохоронними органами не дали позитивних результатів, за таких обставин, суд вважає, що його необхідно оголосити померлим, оскільки це дозволяє заявнику вирішити питання реалізації спадкових прав. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. ст. 46,47 Цивільного кодексу України, п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 13, 258, 259, 263- 265, 273, 305, 308, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved