Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користуватись жилим приміщенням у будинку за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позивач мотивує тим, що він зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] , яка відноситься до житлового фонду Міністерства оборони України. За договором найму житлового приміщення №2292 від 12 лютого 2020 року він є наймачем вказаної квартири. В даній квартирі також зареєстрована, але не проживає з серпня 2018 року, тобто більше двох років, його колишня дружина [PERSON] , не сплачує комунальні послуги, її речі в квартирі відсутні. Зазначає, що відповідач добровільно не проживає в квартирі, місце її проживання позивачу невідомо і це створює позивачу перешкоди в користуванні його майном. Вирішити в позасудовому порядку дане питання позивач не має можливості, тому змушений звернутися до суду. У судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися.Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи - Гончарівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. За таких обставин у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2020 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.25). Відповідно талона до ордера № 34 від 25 червня 2008 року позивачу, його дружині [PERSON] та доньці [PERSON] виконавчим комітетом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області було надано квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки Гончарівської селищної ради № 878 від 18 серпня 2020 року [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , та має склад сім`ї: колишня дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] та онука - [PERSON] (а.с.9). З Акту обстеження житлових умов від 18 серпня 2020 року, складеного комісією у складі: голови комісії - техніка КП "Гончарівське" Стельмаха В.Г., членів комісії - діловода [PERSON] , слюсара [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , але не проживає з серпня 2018 року і по теперішній час. (а.с.10). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню із наступних підстав: У відповідності до частини першої\~статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої\~статті 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Житловий кодекс Української РСР, нормативно-правовий акт № 5464-X від 30 червня 1983 року, ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до\~ст.65\~ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку) (ч.1 ст. 66 ЖК України). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ч.1\~ст. 67 ЖК України). Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного\~і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР (ст. 68 ЖК України). Згідно\~ст.\~71\~Житлового кодексу\~України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до\~ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому\~порядку. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що нормами законодавства встановлені обов`язки особи, яка користується житловим приміщенням сплачувати комунальні послуги, утримувати житло в належному для проживання стані. При цьому право користування наданим для проживання житлом не є абсолютним та обмежується нормами законодавства необхідністю його фактичного використання особами, яким воно надане за призначенням для проживання. Так, наданими позивачем доказами підтверджується факт не використання житла відповідачем за призначенням протягом строку, встановленого положеннями\~Житлового кодексу Української РСР; нормативно-правовим актом № 5464-X від 30 червня 1983 року, ст.72 ЖК України, яким є складений у відповідності до норм законодавства акт посадових осіб органу, на який покладено обов`язок обслуговування житлового фонду. При цьому, доказів поважності причин не використання житла, відсутності особи за місцем реєстрації протягом шестимісячного строку суду не надано. За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідача у наданому спірному житловому приміщенні понад 6 місяців, зібрані у справі докази та їх оцінка свідчать про фактичне таке не проживання, - наявні підстав для визнання відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача про втрату відповідачами права користування житлом квартирою [ADDRESS] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved