Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 238 898,55 гривень, в тому числі 135\~895,00 гривень матеріальної шкоди, 100\~000,00 гривень. моральної шкоди, 2358,98 гривень судового збору за подання позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, 05 червня 2016 року близько 21 год.20 хв. в м. Харкові на вул. Зміївській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 110307, номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та мотоцикла Suzuki GSX-R1000, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 619/1965/17 встановлено факт порушення [PERSON] п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, що перебуває в причинному звязку з подією ДТП, що мала місце 05 червня 2016 року. Постанова набрала чинності 17.10.2018 року. Крім того, вина [PERSON] у виникненні ДТП, що мала місце 05 червня 2016 року, підтверджується Висновком експерта за результатами автотехнічного дослідження № 234 від 02.12.2016 року, яким зазначено, « що дії водія автомобіля ЗАЗ 110307 [PERSON], регламентувались вимогами п. 9.4, п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України, у відповідності з якими перед маневруванням (перестроюванням) він повинен був завчасно, до початку маневру, подати сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку, переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та надати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі,на яку він має намір перестроїтися. В дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля ЗАЗ -110307 [PERSON], виконуючи вимоги п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти ДТП». Внаслідок ДТП належному позивачеві транспортному засобу, а саме: мотоциклу Suzuki GSX-R1000, номерний знак [NUMBER] завдано значних технічних ушкоджень. Згідно Звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 11 С від 16.09.2016 року встановлено, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику мотоцикла Suzuki GSX-R1000, номерний знак [NUMBER], становить 129656,00 гривень 00 копійок. Відповідно до Договору про надання послуг незалежної оцінки від 21.06.2016 року № 137/15 за виконання Звіту експертного автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено субєкту оціночної діяльності [PERSON] 1000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 778992 від 04.08.2016 року. Крім того, внаслідок ДТП позивачем були понесені додаткові матеріальні витрати, повязані з транспортуванням мотоциклу на штрафний майданчик, а саме: 720,00 гривень 00 копійок виклик евакуатора, що підтверджується квитанцією № 480810005 від 08.06.2016 року, 432,00 гривні 00 копійок оплата за зберігання транспортного засобу на штрафному майданчику, що підтверджується квитанцією № 480810007 від 08.06.2016 року. Вартість послуг за проведення автотехнічних досліджень та складання Висновку № 234 від 02.12.2016 року становить - 4000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 27 від 21.11.2016 року. В результаті ДТП позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме: численні садна, гематоми, синці, забій грудної клітини, забій лівого плечового суглобу, забій лівого колінного суглобу та ін. Тривалий час він перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичною довідкою від 27.06.2016 року та копією медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], з якої вбачається, що 08.06.2016 року він звернувся за допомогою до лікаря травматолога з приводу ушкоджень отриманих внаслідок ДТП. Загалом на лікування позивачем було витрачено грошові кошти у розмірі 90,55 гривень, що підлягають відшкодуванню. Всього матеріальні збитки становлять грошову суму в розмірі 135 898,55 грн. Окрім матеріальної шкоди позивачеві по справі було завдано значну моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав внаслідок ДТП. Позивачем зазначено, що внаслідок ДТП йому були спричинені тілесні ушкодження, садна, синці, гематоми, забиття, через які він відчував сильний фізичний біль та дискомфорт, змушений був приймати знеболювальне, щоб якось полегшити фізичні страждання. У звязку з ушкодженням власності мотоцикла, та неможливістю протягом тривалого часу користуватися мотоциклом за його призначенням, позивач зазнав значних незручностей та страждань. Замість звичних справ був змушений займатися ремонтом пошкодженого транспортного засобу, що завдавало багато незручностей та негативно позначалося на психоемоційному стані. Були порушені його нормальні життєві звязки та встановлений спосіб життя. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього дратівливо відноситися. Позивач навіть був змушений звернутись за допомогою до спеціаліста психолога, оскільки не міг нормально спати, мав тривожний стан та психічні атаки, страх знову сісти за кермо мотоцикла. Будь-які спогади про аварію змушували його страждати та переживати негативні емоції. Реабілітаційний період, який знадобився для відновлення емоційного стану, тривав протягом 9 місяців, про що свідчить висновок спеціаліста - психолога від 30.03.2017 року. Крім того, позивач змушений був тривалий час в судовому порядку відновлювати свої порушені права. Позивач вважає, що отримані душевні страждання, яких він зазнав у звязку із пошкодженням його мотоциклу Suzuki GSX-R1000, номерний знак [NUMBER], фізичні страждання та психологічні проблеми, знаходяться у причинно-наслідковому звязку з ДТП, що мала місце 05 червня 2016 року. Розмір компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди позивач оцінює в 100\~000 гривень. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь грошову суму в розмірі 238 898,55 гривень, в тому числі 135 895,00 гривень матеріальної шкоди, 100 000,00 гривень. моральної шкоди, 2358,98 гривень судового збору за подання позовної заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився,однак, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Повідомлень про поважність причин не явки до суду від відповідача не надходило. Відзиву на позов від відповідача по справі до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи , 05 червня 2016 року близько 21 год. 20 хв. в м. Харкові на вул. Зміївській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 110307, номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та мотоцикла Suzuki GSX-R1000, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті порожньо-транспортної пригоди позивачеві завдано матеріальної та моральної шкоди. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами ЦК України про відшкодування шкоди. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд бере до уваги, що мається висновок про наявність вини водія [PERSON] в скоєнні ДТП, яка відбулося 05 червня 2016 року. Такі висновки суду підтверджуються постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 619/1965/17 , де встановлено факт порушення [PERSON] п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, що перебуває в причинному звязку з подією ДТП, що мала місце 05 червня 2016 року. Постанова набрала законної сили 17.10.2018 року. У відповідності до приписів ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того, вина [PERSON] у скоєнні ДТП, що мала місце 05 червня 2016 року підтверджується Висновком експерта за результатами авто технічного дослідження № 234 від 02.12.2016 року, яким зазначено, що дії водія автомобіля ЗАЗ 110307 [PERSON], регламентувались вимогами п. 9.4, п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України. В дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля ЗАЗ -110307 [PERSON], виконуючи вимоги п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти ДТП. Із звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 11 С від 16.09.2016 року встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику мотоцикла Suzuki GSX-R1000, номерний знак [NUMBER], становить 129656,00 гривень. Відповідно до Договору про надання послуг незалежної оцінки від 21.06.2016 року № 137/15 за виконання Звіту експертного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено вартість послуг за оцінку розміру збитків 1000,00 (одну тисячу) гривень, що підтверджується квитанцією № 778992 від 04.08.2016 року та Договором від 21.06.2016 року. Внаслідок ДТП позивачем у справі понесені додаткові матеріальні витрати,а саме: 720,00 гривень виклик евакуатора, що підтверджується квитанцією № 480810005 від 08.06.2016 року; 432,00 гривень оплата за зберігання транспортного засобу на штрафному майданчику, що підтверджується квитанцією № 480810007 від 08.06.2016 року . Вартість послуг за проведення автотехнічних досліджень та складання Висновку № 234 від 02.12.2016 року становить - 4000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 27 від 21.11.2016 року . В результаті ДТП позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження та перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичною довідкою від 27.06.2016 року та медичною карткою амбулаторного хворого [PERSON], з якої вбачається, що 08.06.2016 року він звернувся за допомогою до лікаря травматолога з приводу ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП. Загалом на лікування позивачем було витрачено грошові кошти у розмірі 90,55 гривень, що підтверджуються наданими до позовної заяви квитанціями. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, яка зазнала збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Такі правові висновки Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6 - 2808цс15 та постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6- 954цс16. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України встановлено розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних в п.14 Постанови від 01.03.2013 року № 4 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України визначено,що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з п.5 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Таким чином обгрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача завданої йому матеріальної шкоди. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди. Згідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON] завдана моральна шкода у вигляді перенесенні душевних страждань з приводу дорожньо-транспортної пригоди щодо та пошкодження його майна. Були порушені його нормальні життєві звязки та встановлений спосіб життя. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього дратівливо відноситися. Позивач навіть був змушений звернутись за допомогою до спеціаліста психолога, оскільки не міг нормально спати, мав тривожний стан та психічні атаки, страх знову сісти за кермо мотоцикла. Будь-які спогади про аварію змушували його страждати та переживати негативні емоції. Реабілітаційний період, який знадобився для відновлення емоційного стану тривав протягом 9 місяців, про що свідчить висновок спеціаліста - психолога від 30.03.2017 року. Згідно до ч. 3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються розумності і справедливості. Суд враховує, що в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95р. роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також в п. 7 зазначеної Постанови роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. З урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер, глибину моральних страждань, що носили затяжний характер іх негативних наслідків, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права, а також враховуючи характер і глибину душевних страждань позивача, суд прийшов до висновку, що заявлений [PERSON] позов про відшкодування моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню, в розмір 10 000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, що становить 1445,90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial