Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

В листопаді 2018 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 17818,90 грн. та судових витрат в сумі 1762,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2011 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено договір № 256/02-Д про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою. Відповідачу було надано кредит у розмірі 22000,00 грн. з відсотковою ставкою 10,5% річних на строк дії картки. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим має заборгованість у сумі 17818,90 грн., яка складається з: тіло кредиту 11325,54 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 864,13 грн., інфляційне збільшення заборгованості 4540,85 грн., три проценти річних від прострочених сум заборгованості 1088,38 грн. Просять стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в сумі 17818,90 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою судді від 28 грудня 2018 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач [PERSON] про розгляд даної справи був повідомлений у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак відповідач відзиву на позов не надав та жодних заяв або клопотань від нього до суду не надходило. Згідно з ч.5ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди представника позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, 24.10.2011 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено договір № 256/02-Д про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою. На підставі Додаткового договору №2 до договору № 256/02-Д від 24.10.2011 року відповідачу було надано кредит у розмірі 22000,00 грн. з відсотковою ставкою 10,5% річних на строк дії картки. Відповідач зобовязався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості, встановив, що станом на 21.06.2018 року [PERSON] має заборгованість у сумі 17818,90 грн., яка складається з: тіло кредиту 11325,54 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 864,13 грн., інфляційне збільшення заборгованості 4540,85 грн., три проценти річних від прострочених сум заборгованості 1088,38 грн. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved