Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 2 липня 2019 року звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Криниця» про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи позовні вимоги тим, що його бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] на праві власності належала земельна ділянка, розташована на території Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, площею 4,3700 га, кадастровий номер 6520382000:05:001:0003. Він, як спадкоємець за заповітом, набув у власність зазначену земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом 29 травня 2019 року, посвідченим державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області за реєстровим номером 583. В червні 2019 року йому стало відомо, що за життя його бабуся у 2009 році уклала з Приватним підприємством «Криниця» договір оренди землі терміном на 15 років, який було зареєстровано Білозерським районним відділом Херсонської регіональної філії Центру ДЗК 11 лютого 2010 року за номером 4АА002117 041071400017. 6 червня 2019 року він як власник земельної ділянки звернувся до Приватного підприємства «Криниця» з письмовою заявою-повідомленням про розірвання договору оренди землі з підстав зміни власника та запропонував укласти за взаємною згодою сторін угоду про дострокове розірвання договору оренди землі, так як дія договору суперечить його правам та інтересам, однак відповідач відмовився розривати договір оренди, що є порушенням чинного законодавства та умов договору оренди. Враховуючи, що умовами договору оренди землі визначено, що перехід права власності на земельну ділянку є підставою для розірвання договору оренди землі, просив суд розірвати вказаний договір оренди. Представник відповідача Приватного підприємства «Криниця» позовні вимоги не визнав, подав відзив на позовну заяву, зокрема зазначив, що підстав для одностороннього розірвання договору немає, будь-яких доказів про порушення орендарем істотних умов договору оренди землі позивач не надав та не зазначив які права та інтереси порушуються дією договору. Крім того, підприємство підготувало та надіслало позивачу на його заяву-повідомлення додаткову угоду до договору оренди землі від 18 липня 2019 року, якою було внесено зміни щодо власника земельної ділянки, розміру орендної плати, переходу права власності та зазначена нормативна оцінка земельної ділянки станом на 18 липня 2019 року. У задоволенні позову просив відмовити. Ухвалою судді від 5 липня 2019 року позов прийнято до розгляду та призначено справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 3 вересня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Суд встановив та з матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2009 року між [PERSON] та ПП «Криниця» укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець [PERSON] надала, а орендар ПП «Криниця» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку господарського призначення, яка знаходиться на території Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, загальною площею 4,3700 га, кадастровий номер 6520382000:05:001:0003. Договір оренди землі укладено строком на 15 років та зареєстровано Білозерським районним відділом Херсонської регіональної філії Центру ДЗК 11 лютого 2010 року за номером 4АА002117 041071400017. [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 травня 2019 року, виданого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Алпеєвою Т.В. за реєстровим номером 583, [PERSON] отримав у спадщину після смерті бабусі [PERSON] земельну ділянку площею 4,3700 га, розташовану на території Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, кадастровий номер 6520382000:05:001:0003 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] , як новий власник земельної ділянки, 6 червня 2019 року звернувся до ПП «Криниця» з письмовою заявою про розірвання договору оренди землі на підставі пункту 38 договору оренди землі від 12 травня 2009 року, яким визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов договору або розірвання договору. Повідомленням-відповіддю від 12 червня 2019 року ПП «Криниця» відмовило [PERSON] у розірванні договору оренди з посиланням на те, що новий орендодавець не зазначив, яким саме правам та інтересам суперечить договір оренди землі та надіслало додаткову угоду, якою запропоновано внести зміни, щодо власника (орендодавця) земельної ділянки та розміру орендної плати. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень статті 13 ЗаконуУкраїни «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Правочинами визнаються дії фізичних та юридичних осіб, спрямовані на виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України). Правочин - це правомірна дія, яка вчиняється для досягнення дозволеної мети (набутя майна у власність шляхом купівлі-продажу, здача майна в оренду, надання послуг, тощо. Договір оренди землі є правочином, загальні положення якого визначені главою 16 ЦК України. Статтею 203 ЦК України встстановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1, 2 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом України «Про оренду землі», відповідно до частин 3, 4 статті 31 якого, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно пункту 38 спірного договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» урегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Позивач [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] , яка була власником земельної ділянки та орендодавцем, оформив право на спадщину та фактично став однією із сторін договору оренди землі, який був укладений 12 травня 2009 року між [PERSON] (орендодавцем) та Приватним підприємством "Криниця". Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (стаття 1225 ЦК України). Враховуючи положення діючого законодавства є підстави вважати, що договір оренди землі може бути розірваний судом на вимогу нового власника земельної ділянки, якщо таке право передбачено договором. Спірним договором передбачено перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а отже цей пункт договору узгоджується з положеннями Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», статтей 6, 627 ЦК України та позицією Касаційного цивільного суду Верховного суду, висловленою у Постанові від 23 травня 2018 року у цивільній справі № 647/1460/17. Згідно статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини пов"язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною четвертою статті 373 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до цільового призначення. Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов"язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Таким чином, волевиявлення нового власника земельної ділянки, щодо розірвання договору оренди землі, тягне його розірвання. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2007 року, заява номер 63566/00 ). Позивач розірвання договору оренди землі аргументував тим, що умови спірного договору суперечать його правам та інтересам, а тому він скористався своїм правом на розірвання договору, відповідно до пункту 38 спірного договору та його вимогу суд вважає обґрунтованою. Подані представником відповідача заперечення не можуть бути покладені в основу рішення суду, так як позивач, як новий власник земельної ділянки, має право на розірвання договору оренди та бажає ним скористатися. Згідно статті 141 ЦПК України при ухваленні судом судового рішення підлягають розподілу понесені судові витрати, у зв`язку із чим з Приватного підприємства «Криниця» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір при подачі ним позову у розмірі 768 грн 40 коп.

Outcome: approved