Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] і яким заявлено позов в інтересах [PERSON], свої вимоги обґрунтовує тим, що з 12.06.1969 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» і 30.11.2001 року звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності . Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 68 від 31.08.2001 року, працівнику [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: - Основний діагноз: нейросенсорна туговухість з різким зниженням слуху III ст. проф.характеру. Вегетативно- сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців та вегетативно- трофічними порушеннями на кистях та 2-х сторонній плечелопаточний периартроз з больовим синдромом; - Супутній діагноз: деформуючий спондилоартроз і остеохондроз попереко-коришкового відділу хребта. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., НК І ст. ДЕП II ст. з ХНМК переважно в вертебробазилярному басейні. Відповідно до вказаного вище акту, професійне захворювання виникло через: - недосконалість технологічних процесів котельно-зварювального виробництва, не повна забезпеченість та не регулярне використання засобів індивідуального захисту органів слуху, рук від вібрації. Відсутність належного контролю за використанням ЗІЗ. - роботодавцем порушено вимоги санітарних допустимих норм щодо шуму на робочих місцях № 3223-85, ДСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги безпеки», чим порушено вимоги ст.7 Закону України «Про охорону праці». Згідно висновку Ковпаківської МСЕК м. Суми від 21.11.2005 року , [PERSON] у зв»язку з профзахворюваннями визначено 50 % втрати працездатності, встановлено II групу інвалідності. Вплив шкідливих виробничих факторів спричинив працівнику моральну шкоду, яку оцінює у сумі 10 000 грн. і обґрунтовує порушенням його нормальних життєвих зв'язків, встановленням інвалідності II групи, необхідністю постійного лікуванням у зв'язку з хворобою, значними обмеженнями в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Все це вимагає додаткових зусиль по організації свого життя і веде до нових переживань. Так як працівнику втрата працездатності визначена у 2005 році, коли моральна шкода відшкодовувалась дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Суми у відповідності до вимог ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків та професійних захворювань і що спричинили втрату працездатності «, то зазначена сума підлягає стягненню з Фонду у повному обсязі. Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким ; - стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Суми 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди і спричиненої працівнику ушкодження здоров'я від профзахворювання. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] заявлені вимоги підтримала з зазначених вище підстав. Третя особа - Публічне акціонерне товариство "Сумське НВО ім. Фрунзе" повідомлялась судовою кореспонденцією про час і день судового засідання. Одна явку свого представника не забезпечили, що не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України Іваній Є.М. у судовому засіданні проти заявленої до них вимоги заперечив з тих підстав, що на даний час [PERSON] щомісячно відшкодовуються суми втраченого ним заробітку . Таким чином Фонд належним чином виконує всі покладені на нього обов'язки у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та своєчасно, і в повному обсязі надає соціальні послуги та здійснює страхові виплати. Вважає, що докази / документи / та на які посилається позивач як на підставу заподіяння моральної шкоди і що підтверджують факт професійного захворювання , встановлення у зв'язку з цим втрати працездатності для відшкодування частини втраченого заробітку , ніяким чином не можуть бути незаперечним доказом заподіяння працівнику моральної шкоди. Крім того вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для захисту особистого немайнового права, передбачений / строк / ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». У зв'язку з чим просить у задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин. 1. Судом встановлено, що [PERSON] з 12.06.1969 року перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» і 30.11.2001 року звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності . Зазначена обставина підтверджується записами трудової книжки працівника / а.с. 5-6 /. Праця робітника була пов»язана з шкідливими факторами, що призвело до ряду профзахворювань. Так, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 68 від 31.08.2001 року, працівнику [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: - Основний діагноз: нейросенсорна туговухість з різким зниженням слуху III ст. проф.характеру. Вегетативно- сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців та вегетативно- трофічними порушеннями на кистях та 2-х сторонній плечелопаточний периартроз з больовим синдромом; - Супутній діагноз: деформуючий спондилоартроз і остеохондроз попереко-коришкового відділу хребта. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., НК І ст. ДЕП II ст. з ХНМК переважно в вертебробазилярному басейні. Відповідно до вказаного вище акту, професійні захворювання виникли через: - недосконалість технологічних процесів котельно-зварювального виробництва, не повна забезпеченість та не регулярне використання засобів індивідуального захисту органів слуху, рук від вібрації. Відсутність належного контролю за використанням ЗІЗ. - роботодавцем порушено вимоги санітарних норм допустимих рівней шуму на робочих місцях № 3223-85, ДСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги безпеки» / а.с 7 /. Зазначена обставина підтверджує наявність вини роботодавця, який не створив здорових та безпечних умов праці , згідно вимог. ст.7 Закону України «Про охорону праці». Згідно висновку Ковпаківської МСЕК м. Суми від 21.11.2005 року / довідка до акту огляду МСЕК серії АС за № 002441 /, [PERSON] у зв»язку з профзахворюваннями визначено 50 % втрати працездатності, встановлено II групу інвалідності, безтерміново. Рекомендоване медикаментозне, санаторно-курортне лікування / а.с. 8 /. Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці . Тому ці захворювання пов'язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв'язок з виникненням таких хвороб і наступившими наслідками - погіршення стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. 2. Умови праці і внаслідок яких [PERSON] отримав професійні захворювання , заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров'я працівником, що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичних установах та необхідність лікування , позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань . Ушкодження здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частини 1 і ч. 2 ст. 153 КЗпП України зазначають, що на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди» , з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров'я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювань, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності , виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Так як працівнику встановлено 50 % втрати працездатності у 2005 році і що вбачається з акту Ковпаківської МСЕК м. Суми від 21.11.2005 року , у зазначений період діяли норми ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону України « «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків та професійних захворювань і що спричинили втрату працездатності « та які передбачали відшкодування спричиненої моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань. Тому враховуючи дію закону у часі , з Фонду підлягає стягненню сума відшкодування та яку суд оцінює у розмірі 8 000 грн. 3. Суд не може погодитись з думкою представника відповідача про застосування строків давності щодо звернення представника [PERSON] до суду з позовом про відшкодування спричиненої моральної шкоди, бо відповідно до вимог ст. 268 ЦК України позовна давність не може поширюватись на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв'язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права працівника порушені, вони підлягають судовому захисту.

Outcome: partial