Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом зазначивши, що 19 листопада 1955 року представником управління головного архітектора міста Кривого Рогу Поляковим Г.П. було складено акт про те, що згідно рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради від 25 жовтня 1955 року № 275 здійснений відвід в натурі садибної ділянки під житлову забудову [PERSON], розташованої в [ADDRESS] загальною площею 600 кв. м. Також в акті відводу зазначено, що земельна ділянка, разом із закріпленими на ній геодезичними знаками переданий у розпорядження присутнього під час відводу забудовника - [PERSON] У зв'язку із спорудженням забудовником житлового будинку, виконкомом Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу у 1959 році було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Оскільки протягом шести місяців з дати відкриття спадщини він вступив у володіння спадковим майном, а саме житловим будинком [ADDRESS], та вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON]. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину від матері немає. Вже після смерті матері за заявою позивача виконавчий комітет Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу, 08 лютого 1991 року прийняв рішення «Про узаконення самовільно збудованих гаражів, сараїв, кухонь, веранд» № 40, яким узаконено за померлою [PERSON] для позивача прибудову до житлового будинку № 13 розміром 3,15*2,5 м., земельну ділянку по фактичному використанню загальною площею 748 кв.м. Таким чином, орган місцевого самоврядування визнав законність прибудови житлового будинку, здійсненої [PERSON] ще за життя. На підставі вказаного рішення виконком Довгинцівської районної ради 23 травня 1991 року видав свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], розміром 5,96 на 9,10 кв.м. Свідоцтво про право особистої власності було зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». Одразу після смерті матері позивач не звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення права власності. Подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину лише у вересні 2012 року. Проте, отримав від державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус мотивує свою відмову тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] виданий виконкомом Довгинцівської районної ради вже після смерті спадкодавиці. Відповідно до роз'яснення Пленуму ВСУ, наданого в п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи неможливість оформлення спадщини після матері нотаріусом, позивач змушений звернутись до суду. Оскільки він прийняв спадщину від матері в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, то набув права на житловий будинок, належний матері на праві власності на дату смерті. Оскільки самовільна прибудова до житлового будинку розміром 3,15*2,5 м., здійснена матір'ю за життя, була узаконена уповноваженим органом місцевого самоврядування, а відтак набула статусу законного будівництва, до об'єкта спадкування - житлового будинку [ADDRESS] належить нерухоме майно з урахуванням узаконеної прибудови. Позивач також зазначає, що станом на час будівництва прибудови (до 1992 року) обов'язкове введення в експлуатацію житлових будинків було відсутнє , а громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи». Оскільки земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, перебувала у законному користуванні матері згідно з рішенням Дзержинської районної ради від 25 жовтня 1955 року № 275 та акту відведення земельної ділянки від 19 листопада 1955 року, то відповідно до вказаних вище роз'яснень може бути визнано факт належності спадкодавцю права власності на житловий будинок з прибудовою станом на дату смерті, який входить до спадкової маси. Крім прибудови розміром 3,15*2,5 м. матір позивача, за життя, збудувала у 1959 році літню кухню літ «Б». З наведених вище обгрунтувань ця самовільно збудована приналежність до основної речі - житлового будинку [ADDRESS] також входить до об'єкта нерухомості, що входить до спадкової маси. Прийнявши спадщину у 1980 році, позивач вважає себе таким, що набув майнових прав на нерухоме майно. Крім того, позивач стверджує, що вже після прийняття спадщини він здійснив самовільне будівництво на відведеній матері землі, а саме звів такі господарські споруди, приналежні до житлового будинку [ADDRESS]: вбиральня літ. «Д» (1985 р.), гараж літ. «Г» (1990 р.), літній душ літ. «Ж» (1990 р.). За період 1959 - 1983 р.р. внаслідок зміни цільового призначення приміщення збільшилась житлова площа будинку літ. «А-1» з 39,0 кв.м. до 44,9 кв.м. спільними діями матері при житті та позивачем після прийняття спадщини. Оскільки вказане самовільне будівництво, що полягає у зведенні приналежних речей та перепланування самого житлового будинку, здійснене до 1992 року, що не потребувало введення в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, та на відведеній в порядку, передбаченому законодавством земельній ділянці, право власності на самовільне будівництво може бути визнано судом. Просить встановити факт належності [PERSON] на дату її смерті ([INFO]) права власності на житловий будинок [ADDRESS] розміром 5,96 на 9,10 кв.м з літньою кухнею «Б» площею 17.3 кв.м. Встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] Визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок, що складається з: житлового будинку «А-1», площею 44,9 кв.м.; літньої кухні, літ «Б», площею 17,3 кв.м.; вбиральні літ. «Д», площею 4,5 кв.м.; гаражу літ. «Г», площею 50,7 кв.м.; літнього душу літ. «Ж», площею 5,8 кв.м.; сараю-тимчасового, площею 15,2 кв.м.; огорожі металевої №1; воріт металевих з хвірткою №2; огорожі металевої № 3; огорожі металева сітка №4; водоколонки І; вимощення ІІ. Позивач та його представник у судове зсідання не з'явилися . У справі мається заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на позові наполягає. Виконком Довгинцівської районної у місті ради надали відгук про розгляд справи за відсутності представника, заперечень щодо вимог [PERSON] не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, з'ясувавши обставини справи та встановивши відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ( л.с. 11- і свідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданого Саксаганським бюро РАЦС м. Кривого Рогу 26.03.1980 р. Згідно посвідки про народження серії [NUMBER], виданої Криворізьким міським бюро РАЦС, [PERSON] є матір'ю позивача. [PERSON], за життя, проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( л.с. 13 копія свідоцтва про народження позивача, а.с. 12 - копія домової книги ). З наданих КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» суду матеріалів інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] вбачається, що на підставі акту відведення земельної ділянки від 19 листопада 1955 року та на виконання рішення Дзержинської районної ради від 25 жовтня 1955 року № 275 спадкодавцю [PERSON] було відведено в натурі в с. Довгинцеве м. Кривого Рогу присадибну земельну ділянку площею 600 кв. км. для житлового будівництва, розташовану по [ADDRESS]. 30 листопада 1955 року між [PERSON] та виконкомом Дзержинської районної ради в особі завідуючого відділом районного комунального господарства Нестерчук М.К., згідно рішення виконкому Дзержинської райради № 275 від 25.10.1955 р. про відведення земельної ділянки, було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки площею 600 кв. м. по [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідчений нотаріусом Третьої криворізької нотаріальної контори 01.12.1955 р. за реєст. № 9775 та зареєстрований у відділі районного комунального господарства виконкому Дзержинської районної ради за № 652 ( л.с. 10, 42-43 ). На відведеній земельній ділянці [PERSON] побудувала житловий будинок [ADDRESS]. Будівництво завершене у 1958 році. Отже, вказаний житловий будинок не є самочинним, оскільки під його будівництво була відведена земельна ділянка, та надано дозвіл на будівництво. Збудувавши індивідуальний житловий будинок [PERSON] (забудовник) звернулась до виконкому Дзержинської райради, який своїм рішенням від 12.08.1964 р. № 462 затвердив акт районної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] ( л.с. 41 ) . 07.04.1965 р. забудовник [PERSON] звернулась до начальника бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу з проханням зареєструвати зведений нею житловий будинок, зазначивши адресу житлової забудови: [ADDRESS]. ( л.с. 30 ). 12.04.1965 р. забудовнику, на підтвердження факту реєстрації за нею домоволодіння [ADDRESS], Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення ( л.с. 41 ).. Таким чином, спадкодавець [PERSON] набула право власності на житловий будинок, який, згідно акту введення в експлуатацію, складався з двох кімнат та мав житлову площу 29,6 кв.м. ( л.с. 31- 32 ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на зазначений житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою і у відповідності до ст. 1261 ЦК України, [PERSON] є спадкоємицю 1 черги за законом. За свого життя спадкодавець заповіт не складала і інших спадкоємців у неї немає, що підтверджується письмовою інформацією з Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, а також листом Криворізької філії нотаріального архіву Дніпропетровської області ( л.с. 44 ). Як зазначив позивач у позовній заяві, він після смерті матері заяву про прийняття спадщини не подавав, проте згідно ст.ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняв спадщину, бо фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дати відкриття спадщини. Згідно записів в домовій книзі місце проживання позивача з 22.09.2003 р. по теперішній час зареєстроване в будинку [ADDRESS]. Відповідно до довідки голови квартального комітету № 18, засвідченої керуючим справами виконкому Довгинцівської районної у місті ради, позивач з 1959 року проживає за вказаною вище адресою ( л.с. 59 ).. Встановлено, що при житті, а саме до 1992р. [PERSON] без належного дозволу здійснила прибудову до свого житлового будинку, але не прийняла її до експлуатації. 08.02.1991 року Виконавчий комітет Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу № 40 вирішив узаконити за померлою [PERSON] прибудову розміром 3,15 х 2,5 м., та земельну ділянку по фактичному використанню загальною площею 748 м.кв., по [ADDRESS], у зв'язку з чим 23.05.1991 року було видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (а.с. 14-15). У зв'язку з чим побудована самовільна прибудова за [PERSON] за її життя набула статусу законного будівництва та належить до об'єкта спадкування - житлового будинку [ADDRESS]. 14.09.2012 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з розбіжностями в документах, а саме надано свідоцтво про право приватної власності на будівлю яке видане 23.05.1991 року. Виконавчим комітетом Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу згідно рішення від 07.02.1991 року № 40 «Про узаконення житлового будинку та акту прийняття будинку в експлуатацію від 13.05.1991 року» тоді як у свідоцтві про смерть [PERSON] зазначено датою її смерті - [INFO]. (а.с. 16). Згідно Порядку оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999р. №12/5-126, в якому зокрема, роз'яснюється, що по об'єктам, які збудовані до 05.08.1992р., тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992р. №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Отже, виходячи зі змісту наведених нормативних актів, та листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватної власності. Даними нормативними документами було зазначено, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності у порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992р., на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Крім того, зі змісту листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що помилковим при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно є визнання будівництва самочинним за умови, якщо наявні акт про надання (відведення) земельної ділянки для будівництва, паспорт будівництва, проте будинок не був прийнятий в експлуатацію або право власності на нерухоме майно не було зареєстровано в органах технічної інвентаризації. Факт того, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON], підтверджується реєстраційним посвідченням Криворізького міським БТІ від 12.04.1965 р. Відповідно до технічного паспорту від 04.09.2012р. та поверхового плану прибудова розміром 3,15 х 2,5 м. до житлового будинку під літ. «А-1», літня кухня «Б» побудовані [PERSON] до 05.08.1992р. на відведеній в порядку передбаченому законодавством земельній ділянці, відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2001р. №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. № 582/5773 (із змінами та доповненнями) не є самочинним. За таких обставин, суд вважає встановленим факт володіння померлою [PERSON] на праві власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розміром 5,96 х 9,10 кв.м., з літньою кухнею площею 17,3 кв.м. З 06.10.1077 року позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9 копія паспорту, а.с. 12 - копія домової книги), у 1985 році звів вбиральню «Д», у 1990 році звів гараж «Г», літній душ «Ж», (л.с. 17, 19 технічний паспорт ). В п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, зокрема, таке: «При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину». Цивільним кодексом в редакції 1963 року аналогічним чином врегульовував питання набуття майнових прав на прийняту спадщину до її оформлення відповідним свідоцтвом. Таким чином, вже після прийняття спадщини позивач здійснив без дозволу будівництво на відведеній матері землі, а саме звів такі господарські споруди, приналежні до житлового будинку [ADDRESS]: вбиральня літ. «Д» (1985 р.), гараж літ. «Г» (1990 р.), літній душ літ. «Ж» (1990 р.). Крім того, за період 1959 - 1983 р.р. внаслідок зміни цільового призначення приміщення збільшилась житлова площа будинку літ. «А-1» з 39,0 кв.м. до 44,9 кв.м. спільними діями матері при житті та позивачем після прийняття спадщини. З урахуванням зазначеної вище правової позиції щодо порядку набуття права власності на будівництво, здійснене до 5 серпня 1992 року, позивач вважається таким, що набув право власності на перебудоване домоволодіння. Судом встановлено, що адреса відведеної матері позивача земельної ділянки згідно акта від 19 листопада 1955 року ([ADDRESS]) відрізняється від адреси, зазначеної у правовстановлюючих документах, зокрема, реєстраційному посвідченні від 12.04.1965 р., свідоцтві про право особистої власності на будівлю від 23.05.1991 р. ([ADDRESS]). З'ясовуючи цю розбіжність суд дійшов наступного висновку. В акті прийняття в експлуатацію домоволодіння [ADDRESS], затвердженому рішенням виконкому Дзержинської райради від 12.08.1964 р. № 462 та реєстраційному посвідчені від 12.04.1965 р. існує посилання на договір про надання у безстрокове користування для забудови земельної ділянки від 30.11.1955 р., в якому зазначається інша адреса (Тупікова, 7а). Таким чином, суд вважає, що наявні у справі матеріали дають підстави для вичерпного висновку про те, що під час прийняття в експлуатацію домоволодіння у 1964 році об'єкту нерухомого майна присвоєно адресу: [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснення Пленуму ВСУ, наданого в п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи неможливість оформлення спадкових прав позивача нотаріусом, існують підстави для судового захисту його прав. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити не можливо, тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved