Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Долинської сільської ради, третьої особи: Теребовлянської державної нотаріальної контори про визнання права власності на майно, мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак в матеріалах справи є заява, згідно з якою він справу просить слухати у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує, посилаючись на мотиви викладенні в позовній заяві. У судове засідання представник відповідача не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР 25 квітня 1990 року, цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у с. Долина, вул. Янівська, 88, Теребовлянського району Тернопільської області, дійсно належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] та складається з 4-х членів. Станом на 15 квітня 1991 року власниками домоволодіння, що в с. Долина, вул. Янівська, 88, Теребовлянського району Тернопільської області, були [PERSON] - батько, [PERSON] мати, [PERSON] син, [PERSON] - дочка. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в с. Долина, вул. Янівська, 88, Теребовлянського району Тернопільської області, які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності по 1/4 часток вказаного домоволодіння. Тобто, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого 21 травня 1993 року, матері [PERSON] померлої 05 травня 2006 року, сестри [PERSON] померлої 25 серпня 2013 року а також має право на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у с. Гумниська, вул. Центральна, 13, Теребовлянського району Тернопільської області, як член колишнього клгоспного двору. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія І-ИД № 174035, [PERSON] помер 21 травня 1993 року і на його частку у майні вказаного колгоспного двору 1/4 частку домоволодіння, що в с. Долина, вул. Янівська, 88, Теребовлянського району Тернопільської області, відкрилась спадщина. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцем першої черги є діти померлого. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON] які проживали разом та вели спільне господарство, тобто вступили в оперативне управління майном, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Так, відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1, частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія І-ИД № 033871, [PERSON] померла 05 травня 2006 року і на її частку у майні вказаного колгоспного двору 1/4 частку домоволодіння, що в с. Долина, вул. Янівська, 88, Теребовлянського району Тернопільської області, відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія І-ИД № 161356, [PERSON] померла 25 серпня 2013 року і на її частку у майні вказаного колгоспного двору ? частку домоволодіння, що в с. Долина, вул. Янівська, 88, Теребовлянського району Тернопільської області, відкрилась спадщина. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як збоку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Доказами обставини, що свідчать про існування між співвласниками вказаного вище домоволодіння родинних відносин є свідоцтво про народження позивача [PERSON] серії І-УР № 841770, виданого 16 серпня 1960 року, згідно якого його батьками були [PERSON] та [PERSON]. У вказаному свідоцтві імя матері [PERSON] вказано помилково «Зофія» замість «Софія». Позивач [PERSON] вступив в оперативне управління майном, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 16 жовтня 2014 року № 729 [PERSON] павловичу про те, що він дійсно є спадкоємцем житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у с. Долина, вул. Янівська, 88, Теребовлянського району Тернопільської області, інших спадкоємців немає. Відповідно до постанови, виданої завідувачем Теребовлянської державної \~нотаріальної контори державного нотаріуса [PERSON] № 1427/02-14 від 09 жовтня 2014 року було відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Долина, вул. Янівська, 88, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті сестри [PERSON] померлої 25 серпня 2013 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за [PERSON] право власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що на вул. Янівській, 88, в с. Долина Теребовлянського району Тернопільської області, з якого: на 1/4 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а ? частки спадкове майно, після смерті батька [PERSON], померлого 21 травня 1993 року, (свідоцтво про смерть серія І-ИД № 174035), матері [PERSON] померлої 05 травня 2006 року, (свідоцтво про смерть серія І-ИД № 033871), після смерті сестри [PERSON], яка померла 25 серпня 2013 року (свідоцтво про смерть серія І-ИД № 161356).

Outcome: approved