Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

В травні 2014 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (Позивач) до [PERSON] (Відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. У вказаному позові Позивач просив: - стягнути з Відповідача заборгованість за комунальні послуги в загальній сумі 4 381,12 грн., що складається з: 3 953,48 грн. - суми основного боргу, 149,39 грн. - суми інфляційних втрат, 278,25 грн. - суми 3% річних, та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач як власник квартири не сплачує в повному обсязі плату за комунальні послуги за користування квартирою за адресою [ADDRESS], в якій зареєстрований та проживає. 13 червня 2012 року Шевченківський районний суд м. Києва скасував судовий наказ, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 07.03.2012р. про стягнення боргу з [PERSON], а тому у Позивача наявне право звернення до суду у позовному провадженні (а.с.5). На підтвердження наявної заборгованості Відповідачів за житлово-комунальні послуги Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за період з 01.04.2007 по 01.03.2014 року (а.с.7). Відповідачем подано суду заперечення, в яких він зазначив, що вимоги Позивача не відповідають фактичним обставинам справи на підставі того, що за правилами ст. 257 ЦК України щодо строку позовної давності, на даний час борг може розглядатись тільки з вересня 2011 року, а не з квітня 2007 року. Також, Відповідач зазначив, що між ним та КП ЖЕК № 1016 01.09.2004р. було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території і надання комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно якого розмір щомісячної плати за надані послуги становить 44,51 грн. Позивач зазначив, що даний договір діє, сторонами не розірваний, зміни до договору не вносились, а отже, Позивач не має право на нарахування плати за комунальні послуги в розмірі, що перевищує встановлений договором, а тому заборгованість нарахована Позивачем є необґрунтованою (а.с.20-21). У судове засідання представник позивача не з'явився, разом з тим від сторони позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, із тексту клопотання вбачається, що сторона щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 18). Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки форми № 3 ТОВ «Київжитлосвіт» № 89 від 22.01.2014р., Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 "Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва" перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Згідно із розрахунком заборгованості, доданим Позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості Відповідача за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2007 року по березень 2014 року становить 3 953,48 грн. - суми основного боргу, 149,39 грн. - суми інфляційних втрат, 278,25 грн. - суми 3% річних (а.с. 7). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 66 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Таким чином, законодавством покладено обов'язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників). Як зазначив Відповідач між ним та ЖЕК Шевченківського району № 1016 01.09.2004р. було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території і надання комунальних послуг (а.с.22), згідно якого сума щомісячних платежів за ремонт та обслуговування будинку, комунальні та інші послуги становить 44,51 грн. Відповідно до п.5.1. вказаного Договору, Договір укладено строком на 5 років, що діє з 01.09.2004р. по 01.09.2009р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Разом з тим, Відповідачем не доведено належними та допустити доказами, що вказаний Договір на час розгляду справи продовжує свою дію та сума комунальних платежів, передбачена вказаним договором - залишилась не зміною протягом всього часу дії договору, а тому суд не приймає до уваги вказаний договір, як доказ на підтвердження необґрунтованості нарахованої Позивачем заборгованості Відповідача за комунальні послуги. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна давність щодо стягнення з Відповідача заборгованості по сплаті комунальних послуг, нарахування і сплата яких відбувається щомісяця, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного платежу окремо. З огляду на викладене суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому вважає за можливе застосувати позовну давність до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, інфляційні втрати та 3% річних за період з квітня 2007 року по квітень 2011 року, таким чином з урахуванням дати звернення Позивача з позовом до суду - 05.05.2014р., суд дійшов висновку, що задоволення підлягають позовні вимоги за період з травня 2011 року по травень 2014 року в загальній сумі 2 903,51 грн. Таким чином, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням строків позовної давності про застосування яких було заявлено Відповідачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги за період з травня 2011 року по травень 2014 року в сумі 2 717,58 грн., витрати від втрат інфляції в розмірі 29,03 грн., 3% річних в розмірі 156,90 грн. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню мінімальна сума судового збору з вимог майнового характеру 243,60 грн. На підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267, 625 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 66, 67 Житлового кодексу України,

Outcome: partial