Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

І. Обставини справи [PERSON] звернувся із заявою до суду та просить встановити факт належності йому Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 №115548, виданого 05.12.2002 року Соснинською сільською радою Іваничівського району Волинської області, яким посвідчено його право приватної власності на землю площею 1,74 га, розташовану на території Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області, та призначену для ведення особистого підсобного господарства, у якому його повне ім`я зазначено як « [PERSON] ». Згідно даного Державного акту він є власником земельної ділянки площею 1,74 га, яка розташована на території Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. Він бажає відчужити вищевказану земельну ділянку - подарувати сину. Проте, у зазначеному Державному акті на право власності на земельну ділянку невірно вказано його ім`я - « [PERSON] », що не збігається із записом його імені в паспорті громадянина України та інших документах. У зв`язку із неможливістю внести зміни до державного акту або отримати новий державний акт, він змушений звертатися з відповідною заявою до суду, оскільки неправильність запису його імені у даному правовстановлюючому документі позбавляє його можливості повною мірою реалізувати своє право володіння земельною ділянкою. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, а заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання також не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить повести розгляд справи без його участі та зазначає, що не заперечує проти задоволення заяви. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 23.06.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Судове засідання призначено на 22.07.2021 року. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Оскільки, в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. ІV. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Іваничівським РВ УМВС України у Волинській області 07.10.1997 року, копія якого міститься в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 05.02.1952 року, копії посвідчення водія серії [NUMBER] , власне ім`я заявника вказано « [PERSON] » (а.с.6). З Державного акту на право власності на землю серії Р3 №115548 вбачається, що він був виданий 05.12.2002 року на ім`я [PERSON] , мешканця с. Соснина Іваничівського району на підставі рішення Соснинської сільської ради нарожних депутатів від 26.04.2000 року №9/9, і таким посвідчено передачу йому у власність земельної ділянки (кадастровий № 0721186800:08:000:0009) площею 1,74 га розташованої на території Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області, та призначеної для ведення особистого підсобного господарства (а.с.4). Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0711611132021 від 15.06.2021 року вбачається, що [PERSON] на підставі Державного акта від 05.12.2002 року Р3 №115548 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,6760 га (кадастровий № 0721186800:08:000:0009) розташована на території Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області та призначена для ведення особистого підсобного господарства (а.с.14). V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України - фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно ч. 1, 3 ст. 294 ЦК України - фізична особа має право на ім`я. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім того, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. VI. Висновки суду Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів. Окрім того, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність. Таким чином, судом встановлено, що встановити даний факт іншим шляхом заявник не має можливості. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності йому державного акту на право приватної власності на землю. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною йому земельною ділянкою з дотриманням вимог чинного законодавства. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявнику на підставі державного акту про право власності на землю серії Р3 №115548 належить земельна ділянка, площею 1,74 га, що розташована на території Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області та призначена для ведення особистого підсобного господарства. Однак, даний акт містить неправильне написання його власного імені як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Усунення вказаної неправильності можливе лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документа. При цьому, суд бере до уваги, що письмові докази по справі повністю узгоджуються з поясненнями заявника в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд вважає, за можливе задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. VIІ. Судовий збір Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved