Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову вказала, що з 1992 року по 2002 рік позивач перебувала в шлюбі з відповідачем. За час шлюбу вони придбали у власність квартиру №[ADDRESS], якою володіли в рівних частках по Ѕ кожен. Після розірвання шлюбу за взаємною згодою, при поділі спільного майна подружжя, відповідач подарував позивачу свою Ѕ частку спірної квартири і вона на даний час є єдиним власником. Відповідач продовжує проживати в [ADDRESS] та не знявся з реєстрації. На вимоги позивача звільнити житлове приміщення та знятись із реєстрації позивачу категорично відмовляє нічим не мотивуючи. Дії відповідача заважають позивачу в повній мірі користуватись придбаним нею в установленому порядку житлом. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не зявився, заяв до суду не надавав. В матеріалах справи маються поштові повідомлення де значиться, що відповідач не проживає за вказаною адресою. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини і визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером [NUMBER] від 11 травня 2017 року [PERSON] є власником Ѕ частки квартири №[ADDRESS]. (а.с.8) Згідно договору дарування від 11.05.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №334, за цим договором [PERSON] передав у власність позивачу [PERSON] майно у власність , а саме Ѕ частку квартири подарував позивачу свою Ѕ частку квартири № [ADDRESS].(а.с. 10-11). Відповідно до рішення Саксаганського районного суду міста [PERSON] від 27 травня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 25 вересня 1992 року відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, актовий запис №825 розірвано. (а.с.12) Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997р №475/57-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку», «;Протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379,382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved