Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 46169,50 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 29.05.2007 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 2000 дол.США грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, внаслідок чого станом на 30.06.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 3906,05 дол. США, що в еквіваленті на національтну валюту становить 46169,50 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом у розмірі 931,87 дол. США; заборгованості за процентами в розмірі 2297,89 дол. США; заборгованості з комісії розмірі 450 дол. США ; штраф (фіксована частина) в розмірі 42,30 дол. США; штраф (процентна складова) в розмірі 183,99 дол. США; В судовому засіданні представник позивача Короташ А.Р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнав, посилаючись на сплив позовної давності для пред'явлення вимог Банку, які випливають з кредитного договору. При цьому звертав увагу суду, що договір відповідач не підписував, кредит не отримував, а також на чисельні порушення Банком вимог законодавства при укладенні обумовленого договору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 29 травня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач та [PERSON] на підставі особистої заяви, укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 2000 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,6 щомісяця (19,20 річних) на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з наведеним на ім'я відповідача було відкрито рахунок [NUMBER]. При цьому, в заяві про відкриття картрахунку, відповідач стверджував, що він ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та погодився з тим, що вказані документи, є складовою частиною кредитного договору та є обов'язковими для виконання сторонами. Вказаний договір ними підписаний. Зі змісту договору про відкриття картрахунку, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які діяли на час укладення спірного договору вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачених ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в редакції, яка діяла на момент укладення договору, а саме: назву документа; прізвище, ім'я і по батькові та адресу особи, яка отримує фінансову послугу, найменування фінансової операції, кредитного ліміту, базової відсоткової ставки, порядку погашення боргу; найменування та місцезнаходження банку (Заява); розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (договір про відкриття картрахунку, Тарифи); строк дії договору; зазначення порядку зміни і припинення дії договору; права та обов'язки сторін; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору (п.5 Умов); підписи сторін (договір про відкриття рахунку). Обумовлений договір (його окремі частини) в передбаченому законом порядку не визнаний недійним. Банк виконав свої зобов'язання належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в розмірі передбаченим договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, за розрахунками позивача, станом на 30.06.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 3906,05 дол. США , в гривневому еквіваленті становить 46169,50 грн., яка складається заборгованості за кредитом у розмірі 931,87 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 11014,70 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 2297,89 дол. США - в еквіваленті становить - 27161,05 грн.; заборгованості з комісії розмірі 450 дол. США, що в еквівалетні становить 5319 грн. ; штраф (фіксована частина) в розмірі 42,30 дол. США, що в еквіваленті становить 499,99 грн; штраф (процентна складова) в розмірі 183,99 дол. США., що в еквіваленті на національну валюту становить 2174,76 грн. Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до Пункту 5.12 Правил користування платіжною карткою , які були затверджені Наказом № С-120 від 20.07.2005 року та діяли на час укладення кредитного договору, передбачено, що терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлені тривалістю в п'ять років, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України. З урахуванням установлених під час розгляду справи обставин суд дійшов до висновку про додержання письмової форми договору щодо збільшення позовної давності, що узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 вересня 2014 року в справі № 6-144цс14. В судовому засіданні було встановлено, що в січні 2010 року позивач звертався до Вознесенського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 1724,49 дол. США за кредитним договором від 29 травня 2007 року. Ухвалою судді від 06 січня 2010 року було відмовлено у прийнятті вказаної заяви. Враховуючи вимоги ст. 264 ЦК України про переривання перебігу позовної давності, суд вважає, що початок перебігу позовної давності розпочався 06.01.2010 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про дотримання банком строків позовної давності. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач [PERSON] порушив зобов'язання за даним договором, а тому суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 461 грн. 70 грн.

Outcome: approved