Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», третя особа: Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», в якому просив суд: - визнати незаконними дії ПрАТ «ВФ Україна» щодо відмови надати виписку з абонентського рахунку [NUMBER] про надання та використання коштів з деталізацією наданих послуг з 01.01.2018 по дату звернення. - зобов`язати ПрАТ " ВФ Україна" негайно надати виписку з абонентського рахунку [NUMBER] про надання та використання коштів, з деталізацією наданих послуг з 01.01.2018 по дату звернення. - стягнути з ПрАТ " ВФ Україна " на користь [PERSON] кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 25000,00 грн та кошти витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1022 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є користувачем мобільного телефонного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», абонентський номер [NUMBER] на його ім`я офіційно зареєстрований. 05.03.2020 у звичайному вигляді та підписаному електронним ключем у форматі p7s, як визначено ч. 12 ст. 1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» оператору направлене електронним відправленням звернення, в якому споживач просив направити на його адресу виписку з абонентського рахунку [NUMBER] про надання та використання коштів, з деталізацією наданих послуг з 01.01.2018 по дату звернення. У зверненні позивач вказував оператору на норми ЗУ «Про захист прав споживачів», п.8 ч. 1 ст. 32 , п.5,7 ч. 1 ст. 39 ЗУ України «Про телекомунікації» , пп.4, 11 п. 39 , п.51 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг». Оператор не надав споживачу запитувану інформацію. Крім цього, відповідач у справі своїми діями щодо відмови [PERSON] , в розгляді його звернення спричинив немайнову шкоду, яка полягає у порушенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема, необхідності неодноразового повторного звернення на встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу значних коштів, сили для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані, яку оцінив в розмірі 25000,00 грн. На підготовку матеріалів позовної заяви до суду був витрачений час, вартість якого складає 1022,00 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» до суду направили відзив, в задоволенні позовних вимог просили відмовити. Відповідно до відзиву, лише з 12.04.2018 року абонентський номер [NUMBER] зареєстрований в мережі ПрАТ «ВФ Україна» на [PERSON] , до такої реєстрації телекомунікаційні послуги за вказаним номером надавались знеособлено ( анонімно). Таким чином, лише після 12.04.2018 можливе надання деталізації наданих послуг відповідно до п.16 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про телекомунікації». 05.03.2020 на електронну адресу ПрАТ «ВФ Україна» було надіслано ряд заяв абонента [PERSON] , із яких вбачалось наявність спору про нібито неправомірне обмеження надання телекомунікаційних послуг. За результатом розгляду даних заяв, оператором було надано вичерпну інформацію абоненту щодо змісту та вартості наданих телекомунікаційних послуг за період до якої споживач має претензії, а також рекомендовано абоненту вказати період з приводу яких у абонента наявні сумніви щодо коректності утримання коштів для подальшого інформування щодо проведених операцій. Зазначені дії оператора відповідають вимогам п.16 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про телекомунікації». Щодо моральної шкоди вважають її необґрунтованою та безпідставною, не підтвердженою доказами. Позивач [PERSON] направив до суду відповідь на відзив , в якій зазначає, що відповідач підтверджує право позивача на отримання інформації за його зверненням після реєстрації в оператора 12.04.2018, тому просить надати виписку з абонентського рахунку з 12.04.2018 р. Розмір моральної шкоди та витрат, пов`язаних з розглядом справи, вважає обґрунтованим. Третя особа - громадська організація «Проти придурків та ідіотів» своїм правом щодо надання пояснень не скористалась. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 25.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонами до суду не подано заперечень про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що номер [NUMBER] обліковується в базі ПрАТ «ВФ Україна» як абонент передплаченої форми Vodafone Передплата. Починаючи з 12.04.2018 року вказаний абонентський номер зареєстрований за позивачем - [PERSON] та обслуговується в мережі ПрАТ «ВФ Україна» без укладання письмового договору. 05.03.2020 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «ВФ Україна» з заявою про негайне підключення мобільного зв`язку , в якій просив направити на його адресу виписку з абонентського рахунку [NUMBER] про надання та використання коштів, з деталізацією наданих послуг з 01.01.2018 (а.с.7). Кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо ( ст. 31 Конституції України). Правовідносини між операторами, провайдерами телекомунікацій та абонентами здійснюються на підставі норм цивільного законодавства України та Закону України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ від 104.2012 № 295. Закон України «Про телекомунікації» є спеціальним Законом, який встановлює правову основу діяльності у сфері телекомунікацій, а також визначає повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов`язки сторін та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами. Відповідно до п.16 ч.1 ст. 32 ЗУ « Про телекомунікації» визначено, що споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги. За особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв`язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв`язку. Телекомунікаційні послуги, які надаються знеособлено (анонімно), розшифровці не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про телекомунікації» оператори, провайдери телекомунікацій повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність відомостей щодо споживача, отриманих при укладенні договору, наданих телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо. Відповідно до пункту 42 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, оператор, провайдер повинен відповідно до законодавства забезпечувати збереження відомостей про абонента, отриманих під час укладання договору, а також про надання послуг, у тому числі факт їх отримання, обсяг, зміст, маршрути передачі інформації тощо, і несе відповідальність за їх схоронність. З листа від 23.03.2020, що доданий представником відповідача до відзиву на позовну заяву, слідує, що ПрАТ «ВФ Україна» було розглянуто заяви від 05.03.2020 та повідомлено [PERSON] про те, що мобільний номер [NUMBER] обслуговується за умовами передплаченого сервісу у тарифному плані «Vodafone 4G Smart XS». Даним тарифним планом передбачена плата за пакет послуг у розмірі 35,00 грн. на місяць, до 27.02.2020 вказана плата становила 30 грн. на місяць Пакет сервісів «Vodafone 4G Smart XS» включає: безлімітні дзвінки в мережі ПрАТ «ВФ Україна»; 1 ГБ для Інтернет -доступу ( після вичерпання швидкість знижується до 8 КБіт/с); 100 хв. для дзвінків на номери інших українських мобільних операторів/міські номери по Україні. При аналізі наданих послуг за номером [NUMBER] , поповнення рахунку для автоматичного підключення пакету послуг «Vodafone 4G Smart XS» на місяць необхідно було здійснити до 25.02.2020 включно. Однак платіж був внесений 26.02.2020, при цьому користувачем не були здійснені дії для ручної активації місячного пакету . Відповідно в період 26.08.2020 за денним тарифами утримано 30 грн. за безлімітні дзвінки в мережі ПрАТ «ВФ Україна» (10 грн на день) і 1 грн за дзвінок 27.02.220 на номер іншого мобільного оператора. Якщо [PERSON] має сумніви щодо коректності утримання коштів за будь-які інші сервіси ПрАТ «ВФ Україна», запропонували вказати назву конкретної послуги та час її тарифікації для аналізу. Таким чином, з врахуванням вимог п.16 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про телекомунікації» нарахована до оплати сума за надані послуги може бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії. Аналізуючи вищевикладене, з огляду на те, що позивачем не надано достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог , не доведено обставини на які останній посилається, а тому в задоволення позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частини 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення її прав. На підставі ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм Цивільного кодексу шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Позивачем в порушення норми ст. 81, 83 ЦПК України не надано доказів на підтвердження фактів та обставин протиправних дій відповідача та завданням йому моральної шкоди. Оскільки суд дійшов до висновку про відсутність порушень прав позивача зі сторони відповідача то і не підлягають задоволенню вимоги в частині відшкодування моральної шкоди. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити і в задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача коштів витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в розмірі 1022 грн., які є судовими витратами і суд вирішує їх з врахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а в їх задоволенні слід відмовити. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed