Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 02 жовтня 2019 року між ними було укладено договір позики (складена розписка), відповідно до якого [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 81200 грн. Вказану суму позики відповідач зобов`язався повернути до 20.10.2019 року. Крім того, при порушенні строку повернення позики відповідач зобов`язався сплатити позикодавцю штраф у розмірі 0,5% від розміру боргу. Відповідач сплачував частинами суму боргу та відсотки за користування позикою. Станом на день звернення до суду залишок боргу відповідача становить 66259 грн., 1324 грн. - відсотки за користування позикою, 1259 грн. - інфляційні витрати, а також судові витрати. У судове засідання позивач не з`явився, вказав у позові про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив 2 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання позики, відповідно до якого останній отримав позику в сумі 81200 грн. і зобов`язався її повернути останньому 20.10.2019 року. За несвоєчасність погашення боргу відповідач зобов`язався сплатити 0,5 % боргу щомісячно. Відповідачем складено письмову розписку, відповідно до якої останній підтвердив факт отримання у [PERSON] 81200 грн. позики. Відповідач до 26.02.2020 року добровільно сплачував частинами суму боргу та відсотки за користування позикою. Однак, після 26.02.2020 року [PERSON] добровільно відмовився повернути позику і станом на день звернення позивача до суду його заборгованість становить у розмірі 66259 грн., 1324 грн. - відсотки за користування позикою, 1259 грн. - інфляційні витрати. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем порушено права позивача, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення в його користь заборгованості за договором позики підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved