overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] Позов мотивує тим, що в неї з відповідачем є спільна дитина [PERSON] [INFO] Оскільки вона не має змоги самостійно утримувати дитину, відповідач не надає коштів на її утримання, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно, згідно уточнених в судовому засіданні позовних вимог у розмірі 700 грн. щомісячно і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі договору від 02.10.2014р. позов визнали частково, дали аналогічні пояснення про те, що відповідач приймає участь в утриманні дитини, тому відповідач погодився на оплату аліментів на утримання дитини в сумі 500 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції [PERSON] народився [INFO], його батьками єпозивач та відповідач. Враховуючи стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача, те, що дитина проживає з матір"ю, яка не має змоги самостійно її утримувати, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 600 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Крім того з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO]. Позов мотивує тим, що в неї з відповідачем є спільна дитина [PERSON] [INFO]. Самостійно позивач не має змоги утримувати сина, відповідач не надає коштів на утримання дитини, яка потребує постійної матеріальної допомоги. На неодноразові звернення до відповідача надати допомогу на утримання дитини, відповідач жодної участі в оплаті основних та додаткових витрат на дитину не бере та жодної допомоги не надає. Тому з врахуванням зменшення позовних вимог просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 500 грн. Враховуючи наведене просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору - доручення від 13 січня 2014 р № 78-003/ц.с. позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому позов визнав та пояснив, що погоджується оплачувати аліменти на утримання сина в сумі 500 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 09 жовтня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.6), [PERSON] народився [INFO], його батьками є позивач та відповідач. Враховуючи стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача, те, що дитина проживає з матір"ю, яка не має змоги самостійно її утримувати, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ "Укрсиббанк", про визнання недійсним кредитного договору від 06.11.2007 року № 11247357000, за яким вона отримала 120000,00 гривень на споживчі потреби. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вважає кредитний договір недійсним, зазначивши про незгоду з договором в частині можливості банком змінювати процентну ставку в односторонньому порядку; порушення прав як споживача (ненадання повної інформації про кредитні умови). В судове засідання строни не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, на підставі такого. Судом встановлено, що 06.11.2007 року сторони уклали договір, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у сумі 120000,00 гривень на споживчі потреби, що підтверджується копією оспорюваного договору. Відповідно до положень пунктів 1.2.2 та 1.3.1 позичальник зобов'язується повернути кредит в терміни та розмірі встановлені в Додатку № 1 до Договору, але не пізніше 06.11.2014 року та сплатити за користування кредитом за перші 30 календарних днів 13,90 % річних. В подальшому, кожного наступного місяця розмір процентної ставки підлягає перегляду. Згідно Розділу 5 зазначеного вище договору сторони погодили порядок зміни процентної ставки, що підтверджується підписом позичальника (позивача). Як вбачається з п. 7.12 договору, підписанням договору позичальник підтвердив, що повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі його умови; свої права та обов'язки за договором розуміє і з ними погоджується; перед укладенням договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Враховуючи наведене суд відхиляє доводи позивача про порушення її прав як споживача при укладанні договору; про порушення банком порядку зміни процентної ставки, оскільки позивачем не надані суду докази відповідно до статті 131 ЦПК України, які б це підтверджували. Крім цього, не приймає суд до уваги і твердження позивача щодо відсутності серед умов договору положень щодо відповідальності банку за порушення умов виконання договору, так як відповідно до розділу 4 оспорюваного договору встановлена відповідальність сторін і з положеннями даного розділу позивач ознайомлена та погоджувалась на час укладання договору, що підтверджується її підписом на відповідній сторінці. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачапро розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона та відповідач [PERSON] 21 серпня 1986 року уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Малютянської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 12. Позивач [PERSON] зазначила, що сторони фактично розірвали між собою шлюбні відносини, оскільки, через розбіжність у поглядах на життя припинили спільне проживання та, відповідно, не ведуть спільне господарство. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Виконавчим комітетом Малютянської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 12. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем і відповідачем виявилось неможливим внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, суперечливості характерів, різних поглядів на сімейне життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між сторонами неможливе. Сім`ю зберегти сторони не бажають, строк на примирення не потрібен. Спору про поділ майна подружжя немає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на домоволодіння № 140, яке знаходиться по вул. Незалежності в м. Світловодську та належало [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.07.1986 року померла її бабуся [PERSON]. [PERSON] смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] при житті склала заповіт на ім'я позивачки. Проте оформити право власності на будинок після смерті бабусі позивачка не могла через недосягнення на той момент повноліття, а про існування заповіту їй взагалі не було відомо. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились. Позивачка до суду надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом були дослідженні надані позивачем такі письмові докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.5) з якої встановлено, що вона померла 05 липня 1986 року; технічний паспорт на житловий будинок (а. с. 6-8) виготовлений на імя [PERSON]; довідка про склад сім'ї, відповідно до якої за адресою вул. Незалежності, 140 у м. Світловодську ніхто не зареєстрований (а.с.9), постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9) відповідно до якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до копії заповіту від 12.06.1986 року [PERSON] заповідала належний їй будинок [PERSON] ( а.с.10). З копії свідоцтва про одруження вбачається, що позивачка уклала шлюб та змінила дівоче прізвище "Піскун" на "Харіна" ( а.с.14). Таким чином, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні підтверджено достовірними та взаємоузгодженими доказами право власності померлої [PERSON] на житловий будинок за адресою: м. Світловодськ, вул. Незалежності 140. Із змісту ст. 1216 ЦК України випливає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею померлої [PERSON] за заповітом, а тому до неї переходить право власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок за адресою: м. Світловодськ, вул. Незалежності 140. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та ст.1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 76-81,89,95,141, 259,263-265,268,354 ЦПК України, суд,- \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Тернавської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Посилається на те, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала у своєму домі по [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 18.12.2006 року. 19 червня 2006 року ще при житті, спадкодавець [PERSON], склала заповіт за №59 та посвідчила його в Тернавській сільській раді, згідно якого заповіла все своє майно позивачу , даний заповіт спадкодавця не змінений по даний час і не відмінений. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на дворогосподарство, що складається з: житлового будинку літера „А" загальною площею 45,80 кв.м., у т.ч. житловою 32,10 кв.м., та господарських будівель та споруд: сарай літера „Б" площею 32,80 кв.м., сарай літер „В" площею 29,40 кв.м., погріб літер „Пг" площею 15,10 кв.м., вартістю 55005 грн., що вбачається з довідки Герцаївського районного комбінату сільського комунального господарства та матеріалів інвентарної справи. В 1953 році [PERSON] побудувала житловий будинок в якому вона проживала до смерті, на земельній ділянці виділеній для будівництва, і на даний час за житловим будинком згідно довідки виконкому Тернавської сільської ради рахується земельна ділянка 0,2500 га, претензій до земельної ділянки та житлового будинку ними не пред'являлось. Спадкоємців першої черги немає, про що свідчить відповідна довідка виконкому Тернавської сільської ради. Позивач [PERSON] своєчасно прийняла спадщину, так як на момент смерті спадкодавця була неповнолітньою, оскільки [INFO],крім цього проживала в спадковому будинку з спадкодавцем. Позивач як спадкоємець звернулась з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріуса Герцаївської державної нотаріальної контори, але той їй відмовив через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, тому просить визнати право власності в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача Тернавської сільської ради в судовому засіданні не з'явився , але подав заяву про те, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення, просив розглянути справу у його відсутності. Суд вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободі інших осіб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вищезазначений позов підтримала і пояснила, що з 2010 року по 2012 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину- Ольгу, [INFO]. Після припинення шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання доньки. На даний час вона має дохід менше прожиткового мінімуму з причини не працевлаштування, а тому потребує допомоги в утриманні дитини. Просить стягнути з відповідача на її користь : аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач просила позов задовольнити. Відповідач надіслав до суду пояснення, в якому просить розглядати заяву без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-17 Постанови ПВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести на рахунок відповідача і стягнути з нього 243.60 гривень судового збору. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-17 Постанови ПВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В суді була представлена представником - [PERSON], що діє на підставі довіреності від 10 липня 2013 року. Представник вищезазначений позов підтримала і пояснила, що [PERSON] перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, що був зареєстрований відділом РАЦС Новотроїцького районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 42. Від спільного шлюбу вони мають доньку [PERSON] [INFO]. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 04 червня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що свідчить рішення суду від 04 червня 2013 року 662/951/13-ц. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачем, і знаходиться не матеріальному утриманні позивача. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, тому позивач бажає, що б [PERSON] сплачував аліменти за рішенням суду. Представник позивача просила позов задовольнити. Відповідач проти позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-17 Постанови ПВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,до досягнення дитиною повноліття.. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести на рахунок відповідача На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-17 Постанови ПВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Фактичні шлюбні відносини припинились. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище " [PERSON] ". Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з`явився, надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6). Із матеріалів справи судом встановлено, що між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні стосунки, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються протягом тривалого часу. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 7-8). Зі свідоцтва про народження вбачається, що дівоче прізвище позивачки " [PERSON] ". (а.с. 27). Спір щодо утримання та місця проживання дітей відсутній. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд вважає за доцільне розірвати шлюб між сторонами. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різність характерів і поглядів на цінності сімейних відносин. В даний час проживання однією сім'єю фактично припинено, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за відомим місцем його реєстрації, встановленим згідно відомостей ГУ ДМС України в Харківській області, проте в судове засідання повторно не з'явився. До суду повернувся конверти з судовими повістками на яких містяться позначки причини їх повернення - "За зазначеною адресою не проживає". На підставі ч. 4, ст.169 ЦПК України за згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9), між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні стосунки, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються протягом тривалого часу. За таких обставин суд вважає за доцільне шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати.

Outcome: approved