Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що на даний час у вказаній квартирі окрім нього, значиться зареєстрованим відповідач, який більше 6 місяців в спірній квартирі не проживає, житлом не цікавиться, ніяких витрат по його утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує, його особистих речей в квартирі немає. Ухвалою суду від 13.12.2018 р. відкрито провадження по справ та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Пояснив, що відповідач є його дядьком, який ніколи в спірній квартирі не прожив, а лише був у ній зареєстрованим, тому відповідно його речі в цій квартирі відсутні. Його матір [PERSON] , якій видавався ордер на поселення в спірну квартиру, виїхала з неї та знялася з реєстрації в 2005р. В березні 2017р. його колишня дружина також виїхала зі спірної квартири, а тому наразі він в цій квартирі проживає сам. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб, передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, судових повісток за адресами місця реєстрації. У відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України відповідачу були також направлені всі матеріали позову з відповідними додатками до нього та запропоновано надати суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого зроблено ними так і не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої, згідно вимог ст. 128, 131 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Треті особи: [PERSON] та Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація в судове засідання також не з"явилися про час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб, передбачений нормами ЦПК України, проте такі до суду не з"явилися, про причини неявки суду не повідомили, у зв"язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу без участі таких осіб. Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, показання свідка, дослідивши у їх сукупності та співставленні надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на таке. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі Розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації від 17.09.1998р. № 1516 [PERSON] був виданий ордер на жиле приміщення № 016164 на сім`ю з 4х осіб ( [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON]) на право зайняття жиловго приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 30.11.2018 у квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] (а.с. 17). З"ясовано, що в зазначеній квартирі зареєстрований і позивач (а.с. 6). Як вбачається із акту про непроживання від листопада 2018 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] протягом останніх 12 місяців не проживає. Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] під присягою суду пояснив, що він є сусідом позивача, часто у нього буває вдома, а тому знає, що позивач раніше жив з дружиною, наразі вже 2 роки живе один. Відповідача свідок бачив останній раз 10 років тому. Засвідчив, що [PERSON] спірною квартирою не цікавиться, його речі в квартирі відсутні, сам в ній не проживає. Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК україни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною четвертою ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дані правовідносини регулюються загальними правилами частини першої ст. 71 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, оскільки судом увстановлено непроживання відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад шести місяців без поважний на то причин. На підставі викладеного та

Outcome: approved