Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вказаним вище позовом посилаючись на наступні обставини. Між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/153681/3144/74 від 17.10.2008 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 227085,00 грн. строком з 17.10.2008р. по 17.10.2028р. зі сплатою процентів за користування останнім в розмірі 21,8% річних відповідно до графіку погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу передбачену договором суму кредиту. Разом з тим, 18.06.2009р., з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, банк та позичальник підписали додаткову угоду №014/153681/3144/74-1 про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту. Однак, оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 07.10.2013р. утворилась заборгованість у розмірі 340 648,10 грн., де: 264 517,57 грн. - заборгованість по кредиту; 28 120,77 грн. - заборгованість за відсотками; 48 009,76 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків. У зв`язку з чим, Банк звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою суду від 10.07.2019р. здійснено заміну первісного позивача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву у якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Згідно відзиву на позов та наданих у судовому засіданні пояснень його повноважного представника, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість останніх. Зокрема, відповідач не погоджується із заявленою до стягнення позивачем сумою боргу, оскільки відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 18.06.2009р. розмір заборгованості за тілом кредиту встановлено - 226522,33 грн., строк якої настав - 4161,27, а не 264517,57 грн. як вказує позивач у позовній заяві. Також вказує на неправомірне нарахування банком процентів і пені поза строком дії кредитного договору, що не відповідає правовій позиції Верховного суду. Крім того, просить застосувати позовну давність до вимоги про стягнення неустойки (штраф, пеня) строком в один рік. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема таким підставами є договори та інші правочини. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, 17 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзенбанк Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/153681/3144/74, згідно п.п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його відповідно до Умов кредитування за програмою кредитування Житло.Іпотека, на умовах, передбачених вказаним правочином. У відповідності до свідоцтва про зміну імені від 05.01.2017р. [PERSON] змінила прізвище та ім`я на [PERSON] . Так, відповідно до п.1.1.1. даного договору сума кредиту становить 227085,00 грн. Згідно п.1.2.1. встановлена процентна ставка у розмірі 21,80000000%. Умовами договору, а саме: п.1.1.6. та 1.1.7 передбачено, що датою остаточного погашення кредиту є 17.10.2028р., строк кредитування становить 240 місяців. Пунктом 2.1. кредитного договору встановлено що кредитор відповідно до умов даного договору надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обов`язки, визначені цим договором. Також, контрагентами узгоджено та підписано графік повернення кредиту та інших платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору та встановлено дату платежу - 17 число кожного календарного місяця протягом строку кредиту та відповідні суми боргу та відсотків, які підлягаю сплаті щомісяця. Із наведеного взаємовідносини, що виникли між сторонами, суд кваліфікує як правовідносини, що випливають із договору кредиту, відповідно до якого та в силу ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як слідує із матеріалів справи та підтверджується відповідачем, остання отримала відповідно до меморіального ордеру від 17.10.2008р. кредитні кошти в сумі 227085,00 грн. Разом з тим, як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, останній неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо своєчасного внесення чергових платежів згідно графіку повернення кредиту та інших платежів, у зв`язку із чим у відповідача утворилась заборгованість. 18.06.2009р., з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, банк та позичальник підписали додаткову угоду №014/153681/3144/74-1 про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту. Так, згідно вказаного правочину сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк якої настав у порядку, визначеному даною додатковою угодою. Сторонами погоджено, що станом на дату укладення даної додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті кредиту становить - 226 522,33 грн. (фактична заборгованість); заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав складає - 4161,27 грн., у тому числі 4161,27 грн. заборгованість по процентах (заборгованість за процентами). Відповідно до п.1.3. сторони визначили, що на підставі даної угоди фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку із чим відбувається зміна строку погашення та таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. У свою чергу позичальник зобов`язується здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, який є додатком до даної додаткової угоди. Відповідно до п.2.1. сторони домовились тимчасово зменшити на період з 17.07.2009р. по 17.06.2010р. (кредитні канікули) розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, який є додатком до даної додаткової угоди. При цьому сукупна заборгованість позичальника по сплаті процентів за кредитним договором становить 54033,75 грн., та протягом кредитних канікул позичальник зобов`язується сплатити 27,90% від сукупної заборгованості за процентами (пільгова заборгованість) шляхом здійснення щомісячних платежів згідно графіку, наведеного у додатковій угоді. Згідно п.п.2.1. додаткової угоди, різниця між сукупною заборгованістю за процентами і пільговою заборгованістю за процентами є залишковою заборгованістю за процентами (залишкова заборгованість за процентами), становить 38973,75 грн. та складається із щомісячної залишкової заборгованості за процентами. На підставі цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту щомісячно збільшується на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, який є додатком до даної додаткової угоди, у зв`язку із чим відбувається зміна строку погашення позичальником цієї заборгованості та таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позичальник зобов`язується здійснити погашення вищевказаної заборгованості у майбутньому відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525, 526 даного кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, в силу приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як слідує із кредитного договору з урахуванням додатків до нього та додаткової угоди, термін сплати чергових платежів по кредитному договору встановлено - 17 число кожного календарного місяця. Разом з тим, як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, та станом на 07.10.2013р. допустив заборгованість у розмірі 340 648,10 грн., яка складається з: 264 517,57 грн. - заборгованість по кредиту; 28 120,77 грн. - заборгованість за відсотками; 48 009,76 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків. Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до п. 9.1. кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати наявних на день пред`явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору. Як вбачається із кредитного договору, строк повернення грошових коштів становить не пізніше 17.10.2028р. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем наявність у останньої простроченої заборгованості по кредитних зобов`язаннях як по тілу кредиту, так і по відсотках. Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення із відповідача 264 517,57 грн. заборгованості по кредиту та 28120,77 грн. заборгованості по відсотках. При цьому заперечення відповідача щодо з приводу того, що сума боргу по кредиту, яка заявлена до стягнення позивачем є завищеною, оскільки не відповідає сумі боргу (226 522,33 грн.), зафіксованій у п.1.1. додаткової угоди, суд оцінює критично з огляду на наступне. Як вбачається із додаткової угоди від 18.06.2009р., яка підписана контрагентами без будь-яких зауважень та заперечень, сторонами досягнуто згоди щодо проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором, строк сплати якої настав. При цьому сторони погодили, що фактична заборгованість позичальника за сумою кредиту (тобто сума - 226 522,33 грн.) збільшується на суму заборгованості за процентами (тобто на суму 4161,27 грн.) (п.1.3 додаткової угоди). А відповідно до п.2.1.2. додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту щомісячно збільшується на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами. Із наведеного вбачається, що відповідно до додаткової угоди, фактична заборгованість позичальника за сумою кредиту збільшилась на суму заборгованості за процентами та суму щомісячної залишкової заборгованості за процентами, при цьому таке збільшення не супроводжувалось видачею кредитних коштів відповідачу, з огляду на що і змінилась сума заборгованості по кредиту в сторону збільшення. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ст..611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За умовами кредитного договору (п.16.3.) за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов`язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов`язання включно. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем свого договірного зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення сум кредиту згідно графіку, останньому нарахована пеня з 17.10.2010р. по 07.10.2013р. включно у сумі 48009,76 грн., яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі як обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та не спростована відповідачем. При цьому, розглянувши клопотання відповідача про застосування позовної даності до вимог позивача про стягнення пені, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування останньої, виходячи із наступного. Згідно зі ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, закінчення позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до ст..258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом з тим, відповідно до ст..264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається із матеріалів справи, починаючи з 17.12.2008р. по 30.09.2013р. включно відповідачем здійснювались платежі в рахунок погашення своїх договірних зобов`язань, з огляду на що строк позовної давності переривався. З огляду на наведене, оскільки мало місце самостійне погашення заборгованості відповідачем, що у свою чергу свідчить про переривання строку позовної давності, а також зважаючи на дату звернення позивача із даним позовом до суду, а саме - 07.11.2013 р., строк позовної даності на звернення до суду за захистом свого порушеного права за стягненням штрафних санкцій позивачем не пропущений. Разом з тим слід зазначити, що конструкція ст..264 ЦК України вимагає вчинення особою дій, які свідчать про визнання нею саме боргу, тобто основного зобов`язання, що є підставою для переривання перебігу позовної давності, а не визнання пені, оскільки остання є різновидом штрафних санкцій, які застосовуються за неналежне виконання основного зобов`язання. При цьому слід зазначити, що згідно матеріалів справи відповідачем 16.11.2012р. здійснено погашення заборгованості по пені, що з огляду на дату звернення позивачем із відповідним позовом до суду свідчить про відсутність підстав для застосування позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3406,48 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved