Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Здолбунівський районний суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позові зазначила, що вона перебувала у шлюбі зі [PERSON] зареєстрованому 24.06.1994 року.31.10.2014 року Здолбунівським районним судом шлюб розірвано. В період шлюбу ними була придбана квартира за адресою [ADDRESS],ціна якої становила на момент придбання 45 450 , гривень. Дана квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу вони не досягли. Просить суд, постановити рішення яким визнати спільним майном подружжя квартиру за адресою [ADDRESS]., та та здійснити поділ , шляхом виділення у власність відповідачеві ? частину квартири за адресою [ADDRESS] , позивачеві ? частини квартири за адресою [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні пояснила , що за період шлюбу придбала з відповідачем вищевказану квартиру , оскільки за період шлюбу в них народилося четверно дітей , син [PERSON] ,[INFO],[INFO] , дочка [PERSON] [INFO], дочка [PERSON] 23.0.92013 року , тому просить визнати за нею право власності на ? частини спільної квартири. Відповідач в судове засіданя не з»явився , хоч про час та дату був повідомлений належним чином, зокрема через засоби масової інформації газету «Вісті Рівненщини» Суд, заслухавши пояснення позивачки , свідків,вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст. 60, 61, 70 СК України будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.06.1994 року. 31.10.2014 року шлюб між подружжям було розірвано за рішенням Здолбунівського районного суду. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного Відповідно до договору купівлі - продажу від 27.11.2006 року відповідач придбав квартиру за адресою [ADDRESS]. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 12657730 від 27.11.2006 року , складеним Здолбунівським МБТІ, що власником вказаної квартири є [PERSON] , на підставі договору купвлі-продажу від 27.11.2006 року. Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 60 СК України спірна квартира за адресою [ADDRESS], набута подружжям за час шлюбу, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.70 СК України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя їх частки є рівними. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку , що поділ квартири не в рівних частках має своє обґрунтовування в наступних свідченнях, на утриманні в позивачки , знаходяться четверо дітей , відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання дітей не надає , на утримання спірної квартири теж, тому суд вбачає підстави для виділення позивачці ? частини квартири за адресою [ADDRESS]. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved