Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 02 квітня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №313. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. З моменту укладення шлюбу відносини між сторонами почали поступово погіршуватись, що відобразилось на їхніх стосунках. Підставами для цього стала втрата взаємопорозуміння, почуттів, виникнення обопільної неприязні та розчарування. Відповідач не здатен підтримувати моральну атмосферу в сім`ї та піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Такі обставини почали відображатися на міцності їхніх сімейних стосунків, що в свою чергу призвело до фактичного розпаду сім`ї. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідно до положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року та Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року, суд звернувся із судовим дорученням про проведення окремих процесуальних дій по даній справі до Компетентного суду Турецької Республіки. 23 червня 2020 року на адресу суду від Міністерства юстиції України надійшли документи, складені в ході виконання на території Турецької Республіки судового доручення про допит відповідача [PERSON] . Відповідно до протоколу допиту особи, офіційний переклад якого був здійснений Товариством з обмеженою відповідальністю - Агенство з міжнародного туризму "Інтурист-Рівне", відповідач [PERSON] надав покази, згідно яких повідомив, що [PERSON] є його дружиною. Одружилися вони близько трьох років тому, але за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Жодних вимог чи претензій він до неї не має, хоче розлучитися за власною волею. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 квітня 2016 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №313. Дана обставина стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 квітня 2016 року (аркуш справи 6). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Беручи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому прізвище позивача надалі слід іменувати " [PERSON] ". Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved