Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Лікар-психіатр 3-б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу та його стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. Заява обґрунтована тим, що 23 квітня 2018 року о 12 год. 10 хв. за направленням лікаря-психіатра Рашівського будинку-інтернату та ППНД, за заявою опікуна в психіатричну лікарню поступив хворий [PERSON], [INFO], недієздатний, інвалід ІІ групи безтерміново, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма,епізодичний тип перебігу, маніоформно-параноїдний синдром, стан загострення. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, неодноразовість стаціонарного лікування у звязку з загостренням хвороби, інвалідизацію, погіршення психічного стану, порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, сприйняття, емоційно-вольовій сфері, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу та його стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Хворий [PERSON] повідомив, що проти лікування та госпіталізації заперечує. Опікун [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворого, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 січня 2014 року, яке набрало законної сили 03 лютого 2014 року, [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним, його опікуном призначено його бабусю [PERSON] (а.с.7). Як встановлено судом, хворий [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма,епізодичний тип перебігу, маніоформно-параноїдний синдром, стан загострення поступив в психіатричну лікарню 23 квітня 2018 року о 12 год. 10 хв. за направленням лікаря-психіатра Рашівського будинку-інтернату та ППНД, а також заявою опікуна [PERSON]. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, вперше прояви психічного захворювання у [PERSON] виникли в 2010. Захворювання дебютувало неадекватною поведінкою, параноїдною симптоматикою. З приводу загострень неодноразово проходив курси стаціонарного лікування в умовах ПОКПЛ. В клінічній картині захворювання протягом останнього часу домінує порушення поведінки, маніоформна симптоматика, схильність хворого до зловживанням спиртними напоями. Остання виписка із стаціонару 22 листопада 2016 року. З 2014 року є підопічним Рашівського будинку-інтернату. Інвалід 2 групи за психічним захворюванням б\\т. Після виписки утримувався на підтримуючих дозуваннях нейролептиків в інтернаті. Активно режиму інтернату не порушував, правильно виконував інструкції персоналу. Останнім часом стан погіршився, коли став рухливо розгальмованим, збудженим, не спав, почав говорити про самогубство, про те, що не бажає жити, що хоче вмерти, став відмовлятись від прийому їжі, лікування. Лікарем-психіатром інтернату була проведена корекція лікування, але позитивного ефекту не спостерігалось, у звязку з цим, після отримання згоди з опікуна був направлений в дану лікарню. 23 квітня 2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром, стан загострення (а.с.2). Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, неодноразовість стаціонарного лікування у звязку з загостренням хвороби, інвалідизацію, безпосередні причини даного направлення повязаного з погіршенням психічного стану, психічний стан на момент огляду, порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, сприйняття, емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворого, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 січня 2014 року, направленнями на госпіталізацію. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, суд вважає за необхідне поміщення хворого до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved