Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 січня 2017 рокузвернулася до суду із позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок (загальною площею - 74,20 кв.м., житловою площею - 51,00 кв.м.) з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Вона прийняла спадщину, подавши у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги - [PERSON] та [PERSON]- відмовилися від своєї частки у спадщині, подавши відповідні заяви нотаріусу. [PERSON] спадщину не приймала. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком підтверджує витягом з погосподарської книги № 4 Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 2011-2015 роки № 16 від 06 січня 2017 року; копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] висновком ТОВ «Провідне бюро технічної інвентаризації» про технічний стан приватного житлового будинку [ADDRESS] від 22 липня 2015 року; довідкою ТОВ «Провідне бюро технічної інвентаризації» про вартість будинковолодіння [ADDRESS] від 22 липня 2015 року. Своє право на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 жовтня 1984 року між [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON]; довідкою Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 231 від 25 червня 2015 року; копією свого паспорта; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] До суду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з»явилися, представник позивача направила заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представник відповідача, Улянівської сільської ради, в засідання не з"явився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Третя особа [PERSON] та [PERSON] до суду не з»явилися, направили заяву про розгляд справи у їхз відсутність, не заперечують проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] до суду не з»явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Спадщину не приймала і на неї не претендує. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.3 ст.3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд з"ясовує, зокрема, чи визнає позов відповідача. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved