Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належало [PERSON] померлій [INFO] В обґрунтування позову вказала, що на початку 2004 року вона познайомилась з громадянкою [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], на час їхнього знайомства, була досить похилого віку та мала проблеми зі станом здоров'я і між ними була досягнута усна домовленість, що в подальшому [PERSON] мала намір укласти з нею договір про продаж належного їй домоволодіння. З чисто особистих міркувань та в силу похилого віку [PERSON] погодилась на отримання від неї суми грошових коштів на рахунок подальшого оформлення договору продажу вищевказаного домоволодіння, а також домовленості, що вона буде надавати допомогу [PERSON] в процесі її проживання, оскільки вона потребувала такої допомоги. Їхні відносини ніяким чином не оформлювали, із-за її - [PERSON] такого волевиявлення 07 травня 2004 року вона в присутності свідків під розписку передала грошові кошти в розмірі 14000,00 грн. Вказана сума грошових коштів була передана нею громадянці [PERSON] в рахунок оплати за продаж належного їй домоволодіння. В серпня 2005 року, під час чергового погіршення стану здоров'я [PERSON], вона помістила її на лікування в КЗ «Міська лікарня №6». Знаходячись на стаціонарному лікуванні [PERSON] померла [INFO]. Поховання [PERSON] вона здійснила за власні кошти. З моменту смерті [PERSON] - [INFO] - вона мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], сплачує комунальні платежі та проводить ремонтні роботи у вказаному домоволодіння, для підтримання його в жилому стані, тому просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яке належало померлій [INFO] [PERSON], за набувальною давністю. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача Коваленко Р.А. позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені в запереченні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком позивачки. Донька [PERSON] доглядала померлу давно, мешкала у будинку померлої з чоловіком та дитиною. Був у домі один раз на Пасху в цьому році. Я був свідком того, як вони домовлялись, що донька буде доглядати [PERSON] Якісь гроші були, скільки не знаю. [PERSON] взяла гроші. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він мешкає по сусідству з 1984 року. [PERSON] почала проживати в домі після смерті бабусі, живе приблизно 9 років. Інші люди там не жили. Колись ще хтось жив, але поїхали. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає позивачку приблизно 10 років, їхні будинки знаходяться по сусідству. За всі ці роки вона проживала там з чоловіком та дітьми і зараз живе. Більший час мешкають у домі, а інколи від'їжджають. Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" право власності на домоволодіння в м. Кривий ріг, [ADDRESS] зареєстровано в КП ДОР "Криворізьке БТІ" в реєстровій книзі 198-87, запис 43027 на ім'я [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 05.03.2004 Другою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №1-373. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 12.08.2005, [PERSON] померла [INFO]. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб'єкта у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO], не заводилась, з заявами про прийняття та про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавались. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особу, яка заволоділа майном, слід вважати добросовісною, якщо на момент заволодіння майном вона мала всі підстави вважати, що законний власник майна відсутній, або якщо власник майна є, то він втратив інтерес до цього майна. Добросовісність володіння такого майна у даному випадку обумовлена відсутністю власника взагалі або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця. Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. За пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. Пунктом 9 вказаного Пленуму при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] користується майном відповідно до домовленості із колишнім власником, що не є підставою для набуття права власності на це майно за набувальною давністю, і тому позов не підлягає задоволенню. Крім того, позивачкою [PERSON] не доведено добросовісне володіння майном, а саме повну оплату комунальних послуг та плату за користування землею, а також в своїй позовні заяві позивачка вказує місце проживання: [ADDRESS], що є підтвердженням не проживання позивачки за адресою [ADDRESS]. Тому, на думку суду, усні та письмові доводи позивачки, якими вона обґрунтовувала позовні вимоги, спростовуються матеріалами справи та законами України і не можуть бути покладені в основу рішення. Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження підстав позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсягу, в порядку ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed