Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

До Черкаського районного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, Головного управління національної поліції в Черкаській області, Черкаської місцевої прокуратури, Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Розмір моральної шкоди позивачем визначено у сумі 150000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовую тим, що 04 листопада 2016 року [PERSON] , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України. Дані обставини підтверджуються обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №12016250270001213 від 17 вересня 2016 року відносно [PERSON] за ч. 3 ст. 307 КК України, затвердженого прокурором Черкаської місцевої прокуратури від 26 січня 2017 року. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2016 року у справі №712/12426/16-к клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного відділення Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції Кононенко В.О. задоволено та застосовано стосовно підозрюваного [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Позивач зазначає що у порядку розгляду кримінального провадження №12016250270001213 від 17 вересня 2016 року він знаходився під вартою до 06.12.2017 року та згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області у справі №707/168/17 [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та звільнено з під варти із зали суду. Вказаний ворок суду, згідно ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 18.04.2019 року, набрав законної сили 18.04.2019 року. Позивач вказує, що внаслідок незаконного затримання, притягнення до кримінальної відповідальності, тримання під вартою, незаконного перебування під слідством та судом [PERSON] зазнав моральних страждань та був позбавлений можливості працювати. Незаконні дії органів досудового слідства негативно вплинули на його відносини з оточуючими людьми, та на даний час він змушений докладати значних зусиль для поновлення своїх порушених прав. Враховуючи вище вказане позивач просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 150000грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області Худенка Б. надав відзив на позовну заяву, щодо позовних вимог [PERSON] заперечив, у задоволенні позову просив відмовити з підстав вказаних у відзиві. Від представника прокуратури Черкаської області Калуш А. до суду надійшов відзив на позов [PERSON] , згідно якого прокуратура Черкаської області позовні вимоги визнає частково, зазначає, що виваженим, розумним та справедливим буде розмір моральної шкоди у сумі 61938,93грн., розрахунок обґрунтованості даної суми заначено у відзиві. Від відповідача Черкаської місцевої прокурату в особі першого заступника керівника Троцько Є. на адресу суду надано відзив на позовну заяву [PERSON] та про часткове визнання позовних вимог позову, а саме у частині розміру моральної шкоди представник вважає законним та обґрунтованим розмір шкоди у сумі 59728,93грн. Від начальника Головного управління національної поліції в Черкаській області Куратченка М. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , щодо позовних вимог [PERSON] заперечив, у задоволенні позову просив відмовити з підстав вказаних у відзиві. Від відповідачів Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та Державної казначейської служби України відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не надходив. Від представника позивача [PERSON] адвоката Хмельницької Л.М. надійшла відповідь на відзив, згідно якої адвокат Хмельницька Л.М. на задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягала із підстав вказаних у позовній заяві та з урахуванням наданих доказів. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №12016250270001213 від 17 вересня 2016 року відносно [PERSON] за ч. 3 ст. 307 КК України, затвердженого прокурором Черкаської місцевої прокуратури від 26 січня 2017 року, [PERSON] 04 листопада 2016 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2016 року у справі №712/12426/16-к клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного відділення Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції Кононенко В.О. задоволено та застосовано стосовно підозрюваного [PERSON] а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. У подальшому строк тримання під вартою [PERSON] , згідно ухвали Соснівського районного суду міста Черкаси суду від 04.01.2017 року, ухвал Черкаського районного суду Черкаської області від 03.02.2017 року, 04.04.2017 року, 29.05.2017 року, 12.07.2017 року, 31.08.2017 року, 11.10.2017 року, було продовжено до 10.12.2020 року. Згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 06.12.2017 року [PERSON] визнано не винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.307 КК України та скасовано запобіжний захід відносно обвинуваченого [PERSON] у вигляді тримання під вартою та звільнено з під варти із зали суду. Вирок суду набрав законної сили 18.04.2019 року, відповідно до постанови Апеляційного суду Черкаської області від 18.04.2019 року. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. На підставі ч.5 ст.3 вище вказаного Закону громадянинові відшкодовуються моральна шкода. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, даний порядок встановлено ч.ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч. 1 ст. 1176 ЦК України). Згідно з ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до п. 14 ст.3 Кримінального процесуального кодексу притягнення до кримінальної відповідальності, це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Рішенням Конституційного Суду України за № 9-рп/99 від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 надане тлумачення щодо того, з якого моменту особа вважається притягнутою до кримінальної відповідальності. Передбачено що притягнення до відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчинені злочину. Відповідно до ч. ст. 43 КПК України виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Згідно наданих позивачем до суду доказів, вбачається що [PERSON] було оголошено підозру у вчинені кримінального правопорушення перезбаченого ч.3 ст.307 КК України 04.11.2016 року та виправдувальний вирок відносно [PERSON] набрав законної сили 18.04.2019 року, і даний факт не оспорюється та не заперечується відповідачами. А тому вбачається, що [PERSON] під слідством та судом 29 місяців та 14 днів, а тому на його користь підлягає стягнення моральна шкода за вказаний період. Згідно ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить з 01 вересня - 5000грн., у погодинному розмірі 29,20грн. Суд при обчисленні моральної шкоди вважає за необхідне керуватися нормами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» , а тому обчислює розмір відшкодування у розмірі мінімальної заробітної плати у сумі на час розгляду справи, а саме 5000грн. Дане позиція щодо обчислення мінімального розміру відшкодування моральної шкоди узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року справа №468/901/17-ц. Доводи відповідача прокуратури Черкаської області та Черкаської місцевої прокуратури про необхідність обчислення розміру моральної шкоди з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016 №1774-VIII, згідно якого за розрахункову величину слід брати прожитковий мінімум визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», суд вважає не обґрунтованими та не законними, оскільки у редакції чинній на час розгляду справи у Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» дані зміни не внесено та даний Закон має пряму дію. Враховуючи вказані обставини, дослідивши матеріали справи, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведені та обґрунтовані у частині спричинення [PERSON] моральної шкоди та підлягають до часткового задоволення, а саме у розмірі 147333,38грн. (29 міс. х 5000грн. + 14дн. х 166,67грн.). В іншій частині позовні вимоги [PERSON] суд вважає не обґрунтованими та не підтверджені належними доказами, а тому не підлягають до задоволення. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Сторони відповідно до ст.14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» звільнені від сплати судового збору, а тому судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial