Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся позивач з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована наступним У травні 2020 року позивачу стало відомо про те, що відповідачем вчинено виконавчий напис в інтересах ТОВ «ФК» Сітіфінанс» де боржником є позивач. Отримати з Єдиного реєстру виконавчих проваджень детальну інформацію про дату вчинення, розмір заборгованості неможливо, тому письмово звернувся до нотаріуса з проханням надати документи на підставі яких його було вчинено та копію напису. До теперішнього часу ніякої інформації не отримав, а у телефонному режимі нотаріус пояснив, що не надасть на його звернення ніякої інформації, лише на запит суду. Вважає вчинений виконавчий напис незаконним, таким що не підлягає виконанню. У зв`язку з чим звертається з даним позовом до суду. Представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог вказавши з підстав викладених у позовній заяві та надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з?явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Не надав відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду з боку відповідача не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи до суду не з`явилися. Суд, вивчивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. № 3224 виданий 01.08.2019 року про стягнення з мене, [PERSON] , [INFO] на користь Товариства з обмеженню відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 30871,64 грн. таким, що не підлягає виконанню. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави, згідно ч.1 ст. 590 ЦК України, здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з вищевикладеного, оскільки позичальник не виконував умови кредитного договору, та мав заборгованість, яка значно перевищувала розмір кредиту, про що був повідомлений банком належним чином, відповідач мав право вимагати дострокового припинення зобов`язань та стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно ч.2 ст. 288 Інструкції виконавчий напис може бути викладений на спеціальному бланку. Отже, виконавчий напис вчинено відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Пунктом 2 вказаної вище Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: - оригінал кредитного договору, - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашеная заборгованості. Тобто п. 2 передбачений вичерпний перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документах, але не визначає та не перевіряє її розмір. Так, у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 р., вказано, що судам апеляційної інстанції слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості згідно наданим документам для вчинення виконавчого напису. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р., постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" було визнано незаконною та нечинною постанову №662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис оригіналу кредитного договору. Однак жодного розрахунку заборгованості матеріали виконавчого напису не містять, що не дає можливості перевірити розмір заборгованості, строк за який вона нарахована, та відповідно позбавляє можливості простежити правильність здійснення вказаного розрахунку, а отже і пересвідчитись у безспірності заборгованості. Так само не містять матеріали виконавчого напису й виписки із банківського рахунку, що б дала змогу підтвердити існування заборгованості та її розмір. Тобто, на порушення згаданих вимог до виконавчого напису у ньому не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути з позивача на користь відповідача та вказана сума заборгованості, що підлягає стягненню. Тобто, не зазначено чим саме підтверджено цей розмір заборгованості: випискою з банківського рахунку, розрахунком заборгованості, тощо. Підпунктами 5.1, 5.2 пункту 5 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), який встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Проте, банком до нотаріуса не було надано ні оригіналу кредитного договору, ні засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved