Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Лікар-психіатр 3-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу та його стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. Заява обґрунтована тим, що 12 квітня 2018 року о 18 год. 30 хв. за направленням лікаря-психіатра [PERSON] та заявою опікуна недієздатного [PERSON] в психіатричну лікарню поступив хворий [PERSON], [INFO], недієздатний, інвалід ІІ групи безтерміново, з діагнозом: помірна розумова відсталість з порушеннями поведінки. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, поведінкових розладів, порушення мислення, емоційну неадекватність, агресивну поведінку до оточуючих, письмову заяву опікуна з проханням госпіталізації та лікування в стаціонарі, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу та його стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Хворий [PERSON], повідомив, що проти лікування не заперечує. Опікун [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворого, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2010 року, яке набрало законної сили 20 квітня 2010 року, [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним, його опікуном призначено його сестру [PERSON] (а.с.6). Як встановлено судом, хворий [PERSON] з діагнозом: помірна розумова відсталість з порушеннями поведінки поступив в психіатричну лікарню 12 квітня 2018 року о 18 год. 30 хв. за направленням лікаря-психіатра [PERSON] та заявою опікуна [PERSON] Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] з дитинства відставав в розумовому розвитку від однолітків. закінчив чотири класи загальноосвітньої школи, в подальшому не навчався. Читати, писати не вміє. з 1977 року перебуває на диспансерному обліку у психіатра. Є інвалідом II групи безтерміново. Неодноразово лікувався в ПОКПЛ у звязку з поведінковими розладами, зловживанням алкоголем. Остання виписка 03 січня 2018 року. Вдома приймав підтримуюче лікування. Останніми тижнями психічний стан погіршився порушилась поведінка: блукає містом, повертається додому пізно, влаштовує «погром», скандал, голосно кричить в квартирі, у якій знаходиться новонароджена дитина, на зауваження родичів легко роздратовується. У звязку з цим оглянутий районним психіатром [PERSON] та направлений на лікування в ПОКПЛ за згодою опікуна [PERSON] В приймальному відділенні оглянутий черговим лікарем [PERSON], яка прийняла рішення про госпіталізацію хворого до психіатричного стаціонару. 13 квітня 2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: помірна розумова відсталість з порушеннями поведінки, які потребують догляду та лікування (а.с.3). Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, поведінкових розладів, порушення мислення, емоційну неадекватність, агресивну поведінку до оточуючих, письмову заяву опікуна, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2010 року, направленням на госпіталізацію. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи наявність у нього поведінкових розладів, порушення мислення, емоційну неадекватність, агресивну поведінку до оточуючих, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved