Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 25 травня 2000 року на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Тарутинської районної ради народних депутатів Тарутинського району Одеської області від 17 грудня 1999 року №80-ХХІІІ йому було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №018114. Однак, в зазначеному державному акті його прізвище помилково записано " [PERSON] ", так як, відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 13 січня 1997 року Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області, його прізвище записано " [PERSON] ". В зв`язку із зазначеною помилкою заявник позбавлений можливості вільно розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. В судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання заяви. Представник заінтересованої особи заперечень проти вимог заявника не має, просив розглянути справу без участі представника, про що надав на розгляд суду відповідну заяву. У зв`язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для задоволення даної заяви. Так, статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно частини 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В досудовому порядку виправити зазначену помилку не можливо, оскільки з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою, внесення змін до державних актів. Згідно п.6ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1ст.315ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я , по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У відповідності із ч.2 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. У відповідності із п.4 ч.1ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Отже заявник в подальшому жодним чином не зможе розпорядитися своєю земельною ділянкою, у зв`язку з тим, що в правовстановлюючому документі допущено помилку. Орган, який видав правовстановлюючий документ - державний акт на право постійного користування землею, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. Для того щоб використовувати земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, заявнику необхідно у судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа - Державного акту на право постійного користування землею. З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2000 року на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Тарутинської районної ради народних депутатів Тарутинського району Одеської області від 17 грудня 1999 року №80-ХХІІІ заявник отримав Державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER] де в графі «прізвище, ім`я, по батькові» помилково зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] » (а.с. 9). З заявою про виправлення помилки в Державному акті заявник звернувся до Тарутинської районної ради Одеської області, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 3). З письмових заяв свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що вищезазначений Державний акт належить заявнику (а.с. 4;6). Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області 13 січня 1997 року прізвище ім`я по батькові заявника « [PERSON] » (а.с. 9). Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому право володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, тому суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved