Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТзОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» та [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позов мотивований тим, що 18.10.2020 року о 10 год. 05 хв., на автодорозі Київ-Чоп, 757 км., [PERSON] , керуючи транспортним засобом DAF TE, д.н.з.: [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем, марки Ford KUGA, д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду для повороту ліворуч, та якого від удару відкинуло на транспортний засіб Toyota Prado, д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. Після чого, транспортний засіб DAF TE, д.н.з.: [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Rav 4, д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду для повороту ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3. б, 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП. 11.01.2021 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 07.06.2020 року між ТзДВ «СК «Ю. Ес. АЙ» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200197521, забезпечений транспортний засіб DAF TE, д.н.з.: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 2000 року випуску, франшиза за полісом 1 000 гривень, із страховим лімітом 130 000 гривень за шкоду заподіяну майну та 260 000 гривень за шкоду заподіяну здоров`ю. 30.11.2020 року експертом-оцінювачем [PERSON] було складено звіт №114/20 про оцінку автомобіля Ford KUGA, д.н.з.: [NUMBER] щодо вартості матеріального збитку. 25.01.2021 року позивач звернувся до відповідача ТзДВ «СК «Ю. ЕС. АЙ» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов страхового полісу, після чого представником ТзДВ «СК «Ю. ЕС. АЙ» йому було повідомлено про узгодження заяви та очікування виплат у страховій справі №20.200197521-7471. З того часу ТзДВ «СК «Ю. ЕС. АЙ», не дивлячись на неодноразові звернення позивача, не сплатило йому страхове відшкодування, що і стало підставою для позивача звернення до суду з даним позовом. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача ТзДВ «СК «Ю. ЕС. Ай» у передбачений судом строк, відзив на позовну заяву не подав. Відповідач [PERSON] , у передбачений судом строк, подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля Ford Kuga, д.н.з.: [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 11). Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 16, 17). Із змісту постанови вбачається, що 18.10.2020 року о 10 год. 05 хв., на автодорозі Київ-Чоп, 757 км., [PERSON] , керуючи транспортним засобом DAF TE, д.н.з.: [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем, марки Ford KUGA, д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду для повороту ліворуч, та якого від удару відкинуло на транспортний засіб Toyota Prado, д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. Після чого, транспортний засіб DAF TE, д.н.з.: [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Rav 4, д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду для повороту ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3. б, 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП. 06.06.2020 року між ТзДВ «СК «Ю. Ес. АЙ» та [PERSON] було укладено Поліс №200197587 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб Schrnitz SPR24, д.н.з.: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 1999 року випуску, франшиза за полісом 1 000 гривень, із страховим лімітом 130 000 гривень за шкоду заподіяну майну та 260 000 гривень за шкоду заподіяну здоров`ю (а.с. 19). 21.10.2020 року [PERSON] надіслав ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду в якій [PERSON] зазначив суму для страхового відшкодування у розмірі 285 000 гривень (а.с. 21, 22). Із Звіту №114/20 про оцінку автомобіля FORD KUGA, д.н.з.: [NUMBER] від 30.11.2020 року слідує, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FORD KUGA, д.н.з.: [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 281 361 гривень, а ринкова вартість після ДТП складає 119 535 гривень (а.с.23-76). 06.06.2020 року між ТзДВ «СК «Ю. Ес. АЙ» та [PERSON] було укладено Поліс №200197521 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб Daf TE 95, д.н.з.: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 2000 року випуску, франшиза за полісом 1 000 гривень, із страховим лімітом 130 000 гривень за шкоду заподіяну майну та 260 000 гривень за шкоду заподіяну здоров`ю. Дані правовідносини між сторонами регулюються ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтями 6 і 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ч.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Крім цього, відповідно до ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п.4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього буди неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано лише внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на встановлені судом обставини, слід зазначити, що позивач [PERSON] у позовній заяві посилається на Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200197521, укладений між ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» і [PERSON] і забезпечений транспортний засіб DAF TE, д.н.з.: [NUMBER] , розмір відшкодування за шкоду заподіяну майну обмежується 130 000 гривень. Разом з тим, як було судом встановлено, під час дослідження доказів, відповідачем [PERSON] із ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» 06.06.2020 року було укладено два Поліса обов`язкового цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, зокрема №200197587, забезпечений транспортний засіб, тип Е, тобто причеп до вантажного автомобіля, Schrnitz SPR24, д.н.з.: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 1999 року випуску, а також № [NUMBER] , транспортний засіб, тип С2, тобто вантажний автомобіль, Daf TE 95, д.н.з.: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 2000 року випуску. В обох випадках, страхова сума за шкоду, заподіяну майну передбачено 130 000 гривень, тобто загальна сума, що може бути відшкодована за два Поліса може становити до 260 000 гривень. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, а також вимоги ст.1194 ЦК України, суд приходить до висновку, що із відповідача [PERSON] може бути стягнуто тільки різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто розмір відшкодування, який виходить за межі максимальної застрахованої суми. В даному випадку, позивач [PERSON] просить суд стягнути із відповідача [PERSON] не охоплену суму страхового відшкодування тільки по одному Полісу обов`язкового страхування №200197587 і при цьому не зазначає про наявність іншого Поліса №200197521, який також передбачає відшкодування за шкоду, заподіяну майну у аналогічному розмірі. Натомість, позивач дану різницю страхового відшкодування просить суд стягнути саме із відповідача [PERSON] , що у свою чергу суперечить вимогам вищезазначеній статті ЦК України. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. До аналогічного висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18 у постанові від 04.07.2018 року. Беручи до уваги вищезазначене, а також межі заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved