Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом 09 березня 2016 року. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 22.08.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 60 Від шлюбу в них з [PERSON] народилась донька: [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні характери, різні погляди на життя, непорозуміння один одного. В позові вказав, що останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що збереження сім'ї та її відновлення є неможливим, окрім того з березня 2015 року сторони разом не проживають. А тому просить його позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Доповнень не мала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти викладеного у позовній заяві, та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.08.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 60, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.6) Від шлюбу в них [INFO] народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с.07). Як було встановлено в судовому засіданні спільне життя у сторін не склалося через постійні сварки та конфлікти на побутовому рівні. Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають за різними адресами. З моменту подачі позовної заяви до суду 09.03.2016 року до розгляду справи по суті сторони по справі не примирились. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти такого розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON]. бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що є її правом відповідно до ст..113 СК України.

Outcome: approved