Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] 28.03.2017 року звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви від 28.08.2017 року (вх. № суду 31514 від 29.08.2017 року), просить суд: - скасувати рішення державного реєстратора про внесення до єдиного державного реєстру та скасувати реєстрацію за №11551575 права власності на 11/100 житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON], запис № 12840 від 25.01.2011 року; - скасувати рішення державного реєстратора про внесення до єдиного державного реєстру та скасувати реєстрацію за №11551575 права власності на 11/100 житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON] запис № 12840 від 25.01.2011 року; - скасувати рішення державного реєстратора про внесення до єдиного державного реєстру та скасувати реєстрацію права власності на 11/50 житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи, а саме: про реєстрацію права власності на 11/100 часток житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.01.2011 року виданого Третьою Одеської державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №5-18; про реєстрацію права власності на 11/100 часток житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.01.2011 року виданого Третьою Одеської державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №5-20; про реєстрацію права власності на 11/50 часток житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16 червня 2009 року виданого Третьою Одеської державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1068. Позивач стверджує, що 14 листопада 2012 року рішенням Київського районного суду м. Одеси встановлено факт, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON]; визначено додатковий строк [PERSON] для прийняття спадщини; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] (реєстр № 1- 1068) до майна [PERSON]; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] (реєстр №5-18) до майна [PERSON]; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] (реєстр №5-20); зобов'язано [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати в користуванні майном [PERSON], та стягнуто судові витрати з відповідачів. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 квітня 2014 року вказане рішення Київського районного суду м. Одеси залишено без змін. Також позивачем зазначено, що виконуючи рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2012 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину за реєстровими №1-1068; № 5-18; № 5-20. Надалі, як стверджує позивач, він позбавлений можливості реалізувати своє право та зареєструвати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування, оскільки в державному реєстрі залишені записи про державну реєстрацію права власності за відповідачами по справі, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2012 року не передбачало скасування реєстрації права власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 20 квітня 2017 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання. 22 червня 2017 року судом було ухвалено закінчити проведення попереднього судового засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 29.08.2017 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про скасування рішень державного реєстратора та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні 31 серпня 2017 року судом було ухвалено прийняти вказану уточнену позовну заяву до розгляду. В судовому засіданні 24 січня 2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Під час розгляду справи відповідачі надали пояснення та підтвердили факт, що свідоцтва про право на спадщину, на підставі яких за ними було зареєстровано право власності за кожним по 11/100 часток житлового будинку [ADDRESS], скасовані на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2014 року, однак оскільки вони не згодні з вказаним рішенням суду вони заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради - Кузіна Надія Валеріївна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], вважала їх безпідставними та необґрунтованими з підстав викладених у письмових запереченнях наданих до суду під час розгляду справи. У вказаних запереченнях проти задоволення позову, наданих до суду в судовому засіданні 05.12.2017 року, представник третьої особи посилається на те, що спірні реєстрації права власності, а саме: реєстрація права власності на 11/100 житлового будинку [ADDRESS], №11551575, на ім'я [PERSON], запис №12840 від 25.01.2011 року; реєстрація права власності на 11/100 житлового будинку [ADDRESS] №11551575 на ім'я [PERSON], запис №12840 від 25.01.2011 p.; реєстрація права власності на 11/50 житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON], проводились КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», у зв'язку з чим надавати ґрунтовні пояснення з приводу зазначених реєстраційних дій та відповідати за них Управління вважає недоцільним. Також представником третьої особи зазначено, що відносно вимоги позивача про скасування реєстрації права власності на 11/50 житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON] встановлено, що вказаний запис погашений, дата прийняття рішення про закриття 03.06.2009 pоку, підстава закриття - відчуження долі, у зв'язку з чим, вимоги позивача в цій частині представник третьої особи вважає необґрунтованою. В судовому засіданні представник третьої особи додатково надав пояснення та підтвердив, що позивач з відповідною заявою про скасування спірних державних реєстрацій про право власності до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради не звертався. Заслухавши пояснення відповідачів, представників позивача та третьої особи, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] не підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №2-3763/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб - Третьої Одеської державної нотаріальної контори, [PERSON], [PERSON], про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та зобов'язання вчинити певні дії. Під час розгляду вказаної справи судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору міни від 03.09.1973 року належало 11/25 часток будинку з надвірними спорудами та будівлями [ADDRESS]. Право власності [PERSON] було зареєстровано в КП "ОМБТІ та РОН" двічі на підставі дублікатів цього договору 28.07.2005 року та 03.06.2009 року. 20.12.1975 року відбулася реєстрація шлюбу [PERSON] з [PERSON] Судом було встановлено, що приналежні [PERSON] 11/25 часток будинку з надвірними спорудами та будівлями [ADDRESS] за час його перебування у шлюбі з [PERSON] істотно збільшилися у своїх розмірах та цінності внаслідок трудових, грошових затрат другого з подружжя та їх обох, а тому вказані 11/25 будинку визнані судом спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. 24.08.2005 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 11/50 вказаного будинку та зареєстрував своє право власності в КП «ОМБТІ та РОН». [INFO] померла [PERSON] Під час розгляду вказаної справи, судом було витребувано з Третьої Одеської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи заведеної до майна померлої [PERSON], з матеріалів якої судом було встановлено, що із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої - [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти в сумі 655 грн. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частки в майні, що належала на праві спільної сумісної власності померлому подружжю. Також судом було встановлено, що доньки відчима [PERSON] - відповідачки [PERSON] та [PERSON], не виділивши частину майна свого батька у спільній сумісній власності померлого подружжя, як спадкоємиці за заповітом щодо усього майна, що належало їх батькові на момент смерті, успадкували всі 11/50 частин (по 11/100 кожна) спірного житлового будинку [ADDRESS], з видачею нотаріусом відповідних свідоцтв про право на спадщину. Суд під час розгляду справу дійшов висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Агопян В.О. 16 червня 2009 року (реєстр. № 1-1068), до майна [PERSON], померлої [INFO] необхідно визнати недійсним на підставі ст.1301 ЦК України, оскільки при його видачі були порушені спадкові права [PERSON] як спадкоємця за заповітом [PERSON] і який є особою, що прийняла спадщину після її смерті. Враховуючи встановлення судом факту того, що на момент смерті [PERSON] та [PERSON] подружжю [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало в рівних частках 11/50 частин будинку з надвірними спорудами та будівлями [ADDRESS], тобто по 11/100 кожному, на підставі ст.1301 ЦК України, суд також дійшов висновку щодо визнання недійсними і свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року, до майна [PERSON], померлого [INFO], оскільки при їх видачі були порушені спадкові права [PERSON] щодо отримання у спадщину за заповітом вказаної вище частки майна [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя [PERSON]. За наслідком розгляду вказаної справи, 14 листопада 2012 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення яким позов [PERSON] - задоволено. Встановлено факт, що на момент смерті [PERSON] та [PERSON] подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало в рівних частках 11/50 частин будинку з надвірними спорудами та будівлями [ADDRESS], тобто по 11/100 кожному. Встановлено факт, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, складеним 28 липня 1993 року (реєстр. № 5-5735) [PERSON], на ім'я [PERSON]. Визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], на 11/100 частин будинку з надвірними спорудами та будівлями [ADDRESS], зі встановленою його тривалістю три календарних місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Агопян В.О. 16 червня 2009 року (реєстр. № 1-1068), до майна [PERSON], померлої [INFO]. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-18), до майна [PERSON], померлого [INFO]. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року (реєстр. № 5-20), до майна [PERSON], померлого [INFO]. Зобов'язано [PERSON], [PERSON], а також будь-яких інших осіб не чинити перешкод [PERSON] у володінні, користуванні та розпорядженні приналежними йому 11/50 частинами будинку з надвірними спорудами та будівлями [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2012 року по справі №2-3763/11 в частині встановлення факту, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, складеним 28 липня 1993 року (реєстр. № 5-5735) [PERSON], на ім'я [PERSON], визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], на 11/100 частин будинку з надвірними спорудами та будівлями [ADDRESS], встановивши його тривалістю три календарних місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили, визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Агопян В.О. 16 червня 2009 року (реєстр. № 1-1068), до майна [PERSON], померлої [INFO] змінено. В інший частині рішення суду скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб - Третьої Одеської державної нотаріальної контори, [PERSON], [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтв недійними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2014 року касаційну скаргу [PERSON] - задоволено. Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року скасовано та залишено в силі рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2012 року. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2012 року набрало законної сили 23 квітня 2014 року. Суд також зазначає, що викладені обставини були підтверджені сторонами по справі у судовому засіданні не спростовувались. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв'язку з чим, вищевикладені обставини у відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають. Згідно з витягами про реєстрацію в спадковому реєстрі за №44746244 від 11.08.2016 року та за №44746154 від 11.08.2016 року вбачається, що у спадковий реєстр внесені записи про визнання недійсними: запис №50605261 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-20, до майна [PERSON], померлого [INFO]; запис №50605229 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. 18 січня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-18, до майна [PERSON], померлого [INFO] (а.с.9,10). Згідно з наданими до суду інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за №75514322 від 12.12.2016 року та за №75513762 від 12.12.2016 року вбачається, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи, а саме: - про проведену 25.01.2011 року державну реєстрацію за [PERSON] права спільної часткової власності на 11/100 часток житлового будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 18.01.2011 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №5-20; реєстраційний номер майна в реєстрі - 11551575 (а.с.5); - про проведену 25.01.2011 року державну реєстрацію за [PERSON] права спільної часткової власності на 11/100 часток житлового будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 18.01.2011 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №5-18; реєстраційний номер майна в реєстрі - 11551575 (а.с.6). Позивач зазначив, що оскільки свідоцтва про право на спадкування, на підставі яких [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на частки у будинку [ADDRESS], скасовані на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2012 року по справі 2-3763/11, однак записи про проведену державну реєстрацію містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та не скасовані, він - [PERSON] позбавлений можливості виконати рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2012 року по справі 2-3763/11 та зареєструвати право власності на частку у вказаному домоволодінні в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], у зв'язку з чим був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що позивачем в обґрунтування вимоги про скасування рішень державного реєстратора та скасування реєстрації права власності на об'єкт нерухомості не викладено жодного посилання на норми матеріального права, якими обґрунтовано можливість скасування рішень та записів про реєстрацію права власності на вказаний об'єкт. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що у даному випадку державну реєстрацію прав відповідачів на спірне нерухоме майно проведено до 01 січня 2013 року, тому спірні відносини регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 5 вказаного Закону, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно визначений розділом 4-м зазначеного Закону. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Подання документів у сфері державної реєстрації прав здійснюється за заявами, що передбачено статтею 20 Закону. Державна реєстрація прав та їх обтяжень здійснюється на підставі заяви та оригіналів документів, які подаються заявником у паперовій чи електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі подання заяви у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати та часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника. Пунктом 11 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 передбачено проведення реєстрації заяв в базі даних заяв в порядку черговості їх надходження. Позивачем до суду не надано доказів, що він звертався до осіб уповноважених здійснювати державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, у тому числі до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради у передбаченому порядку встановленого Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з заявою та відповідним переліком документів щодо скасування спірних записів про реєстрацію права власності з Державного реєстру прав та доказів, що стосовно цього звернення позивачеві було винесено рішення про відмову. Судом також враховується, що представником позивача в судовому засіданні особисто підтверджено, що до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради з відповідною заявою про скасування спірних рішень та записів або з заявою про реєстрацію права власності на спірний об'єкт нерухомості на ім'я [PERSON], він та позивач не звертались та рішення про відмову у вчиненні цих дій не виносились. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв'язку з чим, суд вважає, що позивач по справі передчасно звернувся до суду з заявленими позовними вимогами. Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження викладених посилань, що вказані записи перешкоджають [PERSON] у реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомості, оскільки позивачем не надано доказів щодо видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Щодо скасування вказаної реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON], суд вважає в цій частині вимоги позивача не обґрунтованими, оскільки позивачем взагалі не надано до суду доказів на підтвердження наявності рішення державного реєстратора про внесення до єдиного державного реєстру та запису про реєстрацію права власності на 11/50 житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Крім того, судом враховуються пояснення представника третьої особи, що запис реєстрації права власності на 11/50 житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON] - погашений, дата прийняття рішення про закриття 03.06.2009 pоку, підстава закриття - відчуження долі. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем заявлено вимоги передчасно, оскільки достеменно не встановлено порушень прав позивача, вимоги позивача в частині скасування реєстрації права власності стосовно [PERSON] є непідтвердженими жодним доказом, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування рішень державного реєстратора та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати [PERSON] не відшкодовуються. При вищевикладених обставинах та

Outcome: dismissed