Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 13.04.2007 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 68; стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 4 частини усіх видів доходів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2020 року. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13.04.2007 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є виникнення суперечок та непорозумінь, через що відносини з відповідачем поступово псувалися. Шлюбно - сімейні відносини припинені з липня 2020 року. Крім того, у зв`язку з розірванням шлюбу та наявності неповнолітньої дитини, яка на даний час проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, враховуючи, що фактично шлюбні відносини припинені з 01.07.2020 року та саме з цієї дати припинилася фінансова допомога на дитину, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти, починаючи з липня 2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про слухання справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. 17.08.2020 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 13.04.2007року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 68. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.10.2010 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 674). Судом встановлено, що сторони з липня 2020 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Стосовно позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Проте положеннями ч.3 ст.181 СК України встановлено, що у разі наявності спору між батьками за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України із змінами згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї з її боку суду не надано. З врахуванням наведеного, суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини визначений позивачкою розмір аліментів, а тому стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 06.08.2020 року - дати прийняття відправлення позовної заяви [PERSON] відділенням поштового зв`язку. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати визначаються судом у відповідності до ст. ст. 141, 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою за позовну вимогу про розірвання шлюбу сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 420,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на користь Державного бюджету України, оскільки позивач при поданні позовної заяви була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial