Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом 28 березня 2016 року. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 04.09.2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Новобузького РУЮ у Миколаївській області про, що складено відповідний актовий запис за № 58. Від шлюбу в них з відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через систематичні, численні сварки та конфлікти на побутовому рівні. В позові вказав, що шлюбних стосунків не підтримують та не проживають разом. Вважає, що збереження сім'ї та її відновлення є неможливим, а тому просить його позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні свою позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Додав, що вони із відповідачкою проживають окремо вже близько півтора роки і примирення між ними неможливе. Крім того просив судові витрати по сплаті судового збору залишити за ним та не стягувати на його користь із відповідача [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, не заперечувала проти задоволення позову. Окрім того просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте у шлюбі «Висоцька». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2004 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області про, що складено відповідний актовий запис за № 58, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФП № 085243 ( а.с.4). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 170730 (а.с.5), та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП № (а.с.6) . Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідача «Висоцька». Тому, з огляду на вищевикладене суд вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved