Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 195 856,23 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 02.07.2019, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 176 000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Сторони визначили, що договір складається з Анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 15.12.2020 заборгованість відповідача складає 195 856,23 грн, з яких: 180831,66 грн - заборгованість за кредитом (149 824,72 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 31006,94 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 8137,35 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 6887,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками. З цих підстав АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача на його користь 195 856,23 грн та судові витрати в розмірі 2937,84 грн. Ухвалою суду від 04.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/2977/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 13.05.2021 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, де останній просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Стовно заявлених вимог в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту відповідач вказує, що з наданої позивачем виписки по рахунку неможливо встановити по якому саме банківському рахунку виникла заборгованість по тілу кредиту. З виписки вбачається, що у ній фігурують декілька номерів карток, однак не згадується про номер банківського рахунку, який був відкритий на підставі анкети-заяви від 02.07.2019. При цьому, випискою стверджується, що списання відсотків проводилось саме з картки № [NUMBER] . Однак, картка з таким номером у відповідача відсутня. Подана позивачем виписка не містить обов`язкових для такого документу реквізитів, зокрема, номеру особового рахунку, коду валюти, коду банку, у якому відкрито рахунок, коду банку-кореспондента тощо. Крім того, у виписці не вказано прізвище ім`я по батькові та посаду особи, яка її підготувала та виписала, що також свідчить про неналежність доказу наявності у відповідача заборгованості перед позивачем. Також, відповідач вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність у представника позивача права підписувати документи за операціями, що підлягають додатковому контролю. З приводу стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками зазначає наступне. Підписана відповідачем анкета-заява від 02.07.2019 не містить розміру відсотків, які нараховуються банком за користування кредитом. А також, в паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем 10.07.2019 зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 25.07.2019 та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходу. Подана виписка жодним чином не підтверджує вид картки, аналогічно як і довідка про зміну умов кредитування та обслуговування, довідка про надані картки, заявка на актуалізацію даних про преміальній картці. Отже, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу щодо типу виданої йому кредитної картки, здійснивши нарахування відсотків, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 74,4 % відповідно до п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, а тому нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з нього заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками. 25.05.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі враховуючи наступне. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг. У даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. На підставі вказаних документів відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] - ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідача та мобільний телефон, який вказав відповідач в заяві. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 02.07.2019, з якої вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. З копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчив, що згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. З Витягу з Тарифів обслуговування преміальних карт вбачається, що відповідачу встановлено поточну проценту ставку в розмірі 3,1 % (37,2% на рік), вказано розміри комісій, штрафів тощо. Представник позивача стверджує, що сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Окрім того, вказує, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи у справі не призначались. Представник позивача у відповіді на відзив зауважив, що рахунок [NUMBER] це особовий рахунок до договору б/н від 02.07.2019, під який підв`язано карту № [NUMBER] із подальшим її пере випуском. Відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 10.07.2019 отримав картку типу: преміальна картка «World Black Edition» (кредитний ліміт до 200 000 грн). Відповідачу було повідомлено про валюту кредитування, відсоткову ставку, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору тощо. Підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що йому були добре відомі всі умови цього договору і він вважав їх справедливими, зокрема, згідно умов та правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків тощо. Окрім того, відповідач на сьогоднішній день не звертався до банку із повідомленням про незгоду з внесеними змінами до договору та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що свідчить про прийняття ним діючих умов банківського обслуговування. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просить врахувати пояснення, надані у відзиві на позовну заяву, розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг №б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який було збільшено до 176 000,00 грн. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку. З Анкети-заяви вбачається, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Витяг із тарифів. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ КБ «ПриватБанк» відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі. У відповідності до розрахунку позивача борг відповідача перед банком станом на 15.12.2020 становить 195 856,23 грн, з яких: 180 831,66 грн - заборгованість за кредитом (149 824,72 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 31 006,94 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 8137,35 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 6 887,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Судом також встановлено, що відповідач на підставі заявки на актуалізацію даних по преміальній карті від 25.11.2019 її підписав. Також підпис позичальника міститься на паспорті споживчого кредиту, в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, пеня тощо (а.с. 25-28). Окрім того, судом досліджена виписка по рахунку, відкритому на ім`я відповідача [PERSON] з якої убачається, що він активно користувався кредитними коштами, витрачаючи на власні потреби, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом (а.с. 11-19). Згідно довідки про зміну умов кредитування, дослідженої судом встановлено, що позичальнику збільшувався кредитний ліміт 02.12.2019 до 176 000,00 грн (а.с. 20). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача [PERSON] видавалися: кредитна картка [NUMBER] зі строком дії до 07/22 та кредитна картка [NUMBER] зі строком дії 02/23 (а.с. 21). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження того, що одна зі сторін чи обидві сторони зверталися з заявами про припинення дії кредитного договору. Отже, строк дії договору не припинився. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем узгоджено процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних, а також іншу інформацію щодо реальної річної процентної ставки. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Доводи відповідача щодо незгоди з позовними вимогами повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку відкритому на ім`я позичальника, з якого видно, що він активно користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Заборгованість відповідача за використаними кредитними коштами станом на 15.12.2020 становить 195 856,23 грн. Беручи до уваги вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, доведені належними доказами, іншим не спростовуються, а відтак підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість станом на 15.12.2020 за кредитним договором №б/н від 02.07.2019 у розмірі 195 856,23 грн, з яких: 180 831,66 грн - заборгованість за кредитом (149 824,72 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 31 006,94 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 8137,35 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 6 887,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. Питання щодо стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved