Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.05.2009 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований в Куликівській селищній раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 14. За час спільного проживання народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Куликівською селищною радою 27 серпня 2010 року. 28 лютого 2013 року Жовківським районним судом Львівської області прийнято рішення, яким розірвано між сторонами шлюб. Оскільки вказане рішення не оскаржувалось до суду апеляційної інстанції, після закінчення строку апеляційного оскарження рішення набрало законної сили. Після розлучення син проживає разом із позивачем та окремо від відповідача за адресою: м. Жовква, вул. Курбаса 76/18. З часу розлучення з відповідачем, вона піклується про дитину, її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, [PERSON] забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, яка сприяє належному вихованню дитини. Максим, відвідує заняття з англійської мови у студії «IL English, розважально- пізнавальний центр «Смайлик», в вересні цього року дитина готується йти в школу. Стверджує, що за наявними відомостями, відповідач працює на посаді водій слюсар ремонтної майстерні відділу ремонту воєнної частини А2678. Інші діти, що перебувають на утриманні відповідача, відсутні. Звертає увагу суду, що з часу розлучення, відповідач ухилявся від утримання дитини. Неодноразові звернення до відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання сина, були безрезультативними. Після розірвання шлюбу відповідач матеріально не допомагав, утримання дитини здійснювалось нею одноосібно. Враховуючи вище наведене, вважає, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частки доходів , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду. Окрім того, у звязку з тим, що відповідач після розлучення ухилявся від утримання дитини, матеріально не забезпечував дитину, суд повинен стягнути аліменти за минулий час за останні три роки в розмірі 21 600 гривень (тобто 600 гривень в місяць). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечив повністю, пояснив, що ним укладено договір на вклад «Дитячий» на дитину віком до 14 років, він відкрив депозит на імя дитини- Дружбляк [PERSON] і в березні та квітні місяці перерахував по 1000,00 грн. Ствердив, що працює водієм слюсарем ремонтної майстерні відділу ремонту воєнної частини А2678. Заслухавши думку позивача, яка підтримала позовні вимоги, відповідача, який заперечив проти задоволення таких, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, однак такий було розірвано рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2013 року, яка набрало законної сили 11.03.2013 року. З копії свідоцтва про народження дитини серії 1-СГ № 254810 вбачається, що [PERSON] народився 17.08.2010 року і його батьками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] ( позивач). Відповідач не заперечив в судовому засіданні, що прізвище позивача на даний момент змінено на «Олещук». Даний факт підтверджується і копією її паспорта. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні безпосередньо ствердив, що працює. Суд враховує обовязок обох батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а оскільки відповідач працює, має постійний дохід, а тому суд враховує його матеріальне становище та приходить до висновку, що аліменти слід визначити у частці від його заробітку (доходу), а саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини певного віку, оскільки аліменти призначені на утримання однієї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не подано жодного доказу того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача в минулому, але такі не одержані у звязку із ухиленням відповідача від їх сплати. Крім того даний факт спростовується долученим відповідачем у судовому засіданні договором на вклад «Дитячий» на дитину віком до 14 років від 22.02.2017 року та копіями квитанцій від 16.03.2017 року та від 14.04.2017 року з яких вбачається факт перерахування 2000,00 грн. на рахунок сина [PERSON]. А тому обгрунтованість позовної вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час, а саме за останні 3 роки в розмірі 21600,00 гривень (по 600,00 гривень щомісячно) не підтверджена жодними доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні такої. З врахуванням наведеного з відповідача на утримання неповнолітньої дитини- Дружбляк [PERSON] в користь позивача слід стягувати аліменти, починаючи з дня предявлення позову, а саме з 31.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги [PERSON] не повністю обгрунтовані та підтверджені доказами, а тому підлягають до часткового задоволення.

Outcome: approved