Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

В Бродівський районний суд Львівської області звернулась з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], в якій просить надати [PERSON] дозвіл на оформлення проїзного документа для неповнолітніх дітей-Бонковського [PERSON](2009 р.н) та [PERSON] Маряни (2012 р.н), без згоди батька, а також надати [PERSON], дозвіл на вивіз за межі України неповнолітніх дітей-Бонковського [PERSON](2009 р.н) та [PERSON] Маряни(2012 р.н) в період з 15.08.2016 року до 15.1 1.2016 року в такі країни як Польща,Австрія та Італія, без згоди їх батька [PERSON], допустити негайне виконання рішення суду, судові витрати стягнути з відповідача. Позивачка в обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 21 червня 2008р. по 28 травня 2014 р. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Бродівського районного суду. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] (2009р.н) та доньку [PERSON] (2012р.н). В даний час діти проживають зі нею за адресою: м. Броди, вул. Куліша,6, вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Діти часто хворіють застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дітей за кордон вочевидь сприятиме розширенню їх світогляду та добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистостей. Але незважаючи на це, її колишній чоловік - [PERSON] Степанович, безпідставно не надає згоди дозвіл на оформлення проїзного документа та на тимчасовий виїзд за кордон дітей, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовували його відмову, він не наводить. Водночас, на її звернення щодо явки до нотаріуса у визначений час для вирішення питання про надання згоди відповідач не зявився, вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітніх [PERSON] (2009 р.н) та [PERSON] Мар'яни, шкодить їх інтересам та не сприяє їх всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та надала пояснення аналогічні тим які вказані в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, та пояснила, що не заперечує щодо одноразових поїздок його дітей на відпочинок за межі території України, однак з чітким визначенням країни, часового періоду перебування за кордоном, і не більше. Суд, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що з відповідачем по справі [PERSON] позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 28 травня 2014 року розірваний. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON] Мар?яна Андріївна, [INFO]. Встановлено, що після розірвання шлюбу спільні діти постійно проживають з матір?ю [PERSON] Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до змісту пункту 4.2. Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.п. 17, 18 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини", в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, а також те, що батько дітей [PERSON] своїми діями безпідставно перешкоджає матері дітей [PERSON] забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved