Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогою до відповідача з урахуванням уточнених позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 18.03.2008 року, на 1/2 частини житлового будинку № 20, що розташований по вул. Шевченка в м. Радомишль Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що мати позивача [PERSON] померла 01.10.2006 року, батько [PERSON] помер 18.03.2008 року, при життя заповіту не складали. За [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку № 20, що розташований по вул. Шевченка в м. Радомишль Житомирської області. Після смерті батьків сторони звернулися до нотаріуса у визначений законом строк із заявами про прийняття спадщини. Однак відповідач, яка є рідною сестрою позивача, не вживає реальних дій по оформленню спадщини, не надає нотаріусу необхідних документів та позбавлена можливості відмовитися від своєї частини спадщини на користь позивача за спливом 6-місячного строку з дня відкриття спадщини. Не вчинення позивачем як спадкоємцем відповідних дій по оформленню спадщини спричинило подання даної заяви про визнання права власності через суд, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину він не може. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити із зазначених в позовній заяву підстав, крім того додав, що позивач сплатив відповідачеві кошти за належну їй частину спадкового будинку, але в звязку із пропущенням 6-місячного строку остання не може в нотаріальному порядку відмовитися на користь брата від своєї частини спадщини на цей будинок, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Відповідач в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала та просить задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 25.11.1968 року, його батьками згідно свідоцтва про народження записані: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.4,9). [PERSON] (дошлюбне прізвище Винар) [PERSON], народилася 07.04.1964 року, її батьками згідно свідоцтва про народження записані: батько [PERSON], мати [PERSON] (копія спадкової справи № 697/2008). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 046770 [PERSON] померла 01.10.2006 року у віці 75 років в м. Радомишль Житомирської області (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 090721 [PERSON] помер 18.03.2008 року у віці 69 років в м. Радомишль Житомирської області (а.с.7). Як вбачається із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями № 20, що розташований по вул. Шевченка в м. Радомишль Житомирської області (а.с.15). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок № 20 по вулиці Шевченка в м. Радомишль, виготовленого 02.09.2011 року, власником зазначеного домоволодіння вказана [PERSON] Житловий будинок збудований в 1974 році, крім цього будинку на території домоволодіння знаходяться допоміжні будівлі та споруди: два сараї та погріб (а.с.10-14). Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця (статті 1261 та 1262 ЦК України). Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до ст. 1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. В судовому засіданні було досліджено копії спадкових справ: № 57/2007 до майна померлої 01.10.2006 року [PERSON] та № 697/2008 до майна померлого 18.03.2008 року [PERSON]. Із наданої копії спадкової справи № 57/2007 до майна померлої 01.10.2006 року [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини 09.02.2007 року звернувся її чоловік [PERSON], відомості щодо отримання останнім свідоцтва про право на спадщину відсутні. Крім того, в спадковій справі знаходиться заява позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], датована 17.12.2011 року, про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON] із зазначенням, що крім них спадкоємцем є [PERSON], чоловік спадкодавця, який прийняв спадщину, але помер 18.03.2008 року та не оформив своїх спадкових прав. 18.12.2011 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом: - на 1/3 частину грошових вкладів [PERSON]; - на 1/3 частину грошових вкладів [PERSON] В матеріалах спадкової справи № 697/2008 до майна померлого 18.03.2008 року [PERSON] знаходяться знаходяться заяви [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини після смерті їх батька [PERSON] та заява про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом. 18.12.2011 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом : - на 1/2 частину 1/3 частини грошових вкладів, що належали [PERSON] - [PERSON]; - на 1/2 частину легкового автомобіля SKODA JCTAVIA ELEGAN [PERSON], на 1/2 частину грошового вкладу, що належав померлому та знаходиться в Радомишльському відділенні №2947 ВАТ «Державний [PERSON] України» на рахунку № 39898 [PERSON]; - на 1/2 частину 1/3 частини грошових вкладів, що належали [PERSON] - [PERSON] - на 1/2 частину легкового автомобіля SKODA JCTAVIA ELEGAN [PERSON], на 1/2 частину грошового вкладу, що належав померлому та знаходиться в Радомишльському відділенні № [NUMBER] «Державний [PERSON] України» на рахунку № 39898 [PERSON] Заяви про відмову будь-кого із спадкоємців від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців в матеріалах спадкових справ відсутні. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання права власності на вказане спадкове майно позивач в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України\~зобов'язаний на засадах змагальності переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог, а саме, неможливості оформити право власності на спадкове майно у позасудовому порядку та довести, що має місце невизнання або оспорювання належного позивачу права, яке підлягає захисту у судовому порядку. Главою 86\~ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~"Про судову практику в справах про спадкування", згідно якогоза наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1273\~ЦК\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що позивач не надав доказів, які свідчать про порушення його прав, а отжезаявлені позовні вимоги являються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed