Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду з позовом до Красноармійської міської ради про визнання права власності на майно спадкодавця. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року померла його бабуся - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з ? частини житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та побудовами, розміщеного за адресою: [ADDRESS] та ? частини земельної ділянки для обслуговування вказаної частини житлового будинку та господарських будівель загальною площею відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН - 0,0978 га. Вказана ? частина житлового будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22 березня 1979 року державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори по реєстру №1178 та зареєстрованого в БТІ м.Красноармійська 29 березня 1979 року за №1812. Земельна ділянка належала [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН, виданого 02.06.1997 року на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради №145 від 19.03.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №00757. Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої Красноармійським міським виробничим відділом Донецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 07.02.2013 року, земельна ділянка має кадастровий номер 1413200000:05:064. Відповідно до технічного паспорту, виданого 18.10.2012 року КП «БТІ» м.Красноармійська,у домоволодіння самочинних побудов не має. Спадкоємцями першої черги на час смерті його бабусі [PERSON] був її син, а його батько - [PERSON] Інших спадкоємців першої черги не було. Чоловік [PERSON], а його дідусь [PERSON] помер [INFO] року. Але його бабуся по батькові за життя склала заповіт на його імя, який посвідчено 07.09.2011 року приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №3811. Відповідно до вказаного заповіту бабуся заповідала йому все, що буде належати їй на день її смерті, в тому числі належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та побудов, і земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після померлої, [INFO] року його бабусі він прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Красноармійського міського нотаріального округу [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк. Документи по спадковій справі №126/2012 після померлої [PERSON] перебувають у приватного нотаріуса Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Таким чином, він є єдиним спадкоємцем майна, що лишилося після смерті його бабусі [PERSON] Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок за адресою: [ADDRESS], він не має можливості, оскільки наявні розбіжності, викладені у свідоцтві про право на спадщину за заповітом і даними технічного паспорту на житловий будинок в частині розміру житлової площі будинку, а також у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку. 24.04.2014 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] йому видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій вказано, що згідно п.4.12. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів». Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], оформлений 18 жовтня 2012 року. Розбіжність житлової площі будинку відбулася за рахунок віднесення веранди до житлової площі. Перебудов і добудов будинок не має. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, він також не має можливості, оскільки у Державному акті на право приватної власності на землю, виданого на ім'я [PERSON] та [PERSON], площа земельної ділянки вказана 0,0978 га, а у виготовленій технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка виготовлена вже після смерті спадкодавця з присвоєнням кадастрового номеру, розмір земельної ділянки вказаний 0,0981 га, що не співпадає з розміром земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на землю, тобто інформація, що міститься в електронному документі не відповідає даним щодо меж та площі земельної ділянки, які зазначені у державному акті на право приватної власності на землю, що унеможливлює внести відомості до Державного земельного кадастру та отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, про що свідчить рішення про відмову у вчиненні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 02.12.2013 року №РВ-1400018652013. Вартість ? частини житлового будинку відповідно до звіту про оцінку майна від 21.01.2014 року становить 86552,00 грн. Вартість земельної ділянки становить 981 м2 х 109,01 грн. (нормативна грошова оцінка 1 м2) = 106938,81 грн. На день звернення до суду претензії третіх осіб стосовно домоволодіння відсутні. Отже, позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку А-1, з відповідними спорудами та побудовами, а саме: пг-1 погріб з шийкою, а-1 прибудова; В-1 літня кухня; Г-1 убиральня; Д-1 літній душ; І- трубопровід; ІІ - вимощення; ІІІ - колодязь питний; №1 огорожа; №2 ворота; №3 огорожа, а також визнати за ним право власності на ? земельної ділянки загальною площею 0,0981 га кадастровий номер 1413200000:05:064, призначеної для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. 05.11.2014 року до суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] до Красноармійської міської ради про визнання права власності, мотивована тим, що у державному акті на право приватної власності на землю, виданого на його ім'я та ім'я померлої [PERSON], площа земельної ділянки вказана 0,0978 га, а у виготовленій технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка виготовлена вже після смерті спадкодавця з присвоєнням кадастрового номеру, розмір земельної ділянки вказаний 0,0981 га, що не співпадає з розміром земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на землю, тобто інформація, що міститься в електронному документі не відповідає даним щодо меж та площі земельної ділянки, які зазначені у державному акті на право приватної власності на землю, що унеможливлює внести відомості до Державного земельного кадастру. В зв'язку з чим, просить визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0981 га кадастровий номер 1413200000:05:064, призначеної для обслуговування належної йому ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі (а.с.45). Представник відповідача Красноармійської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.34,35). Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі (а.с.46). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] року померла - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.11), після її смерті відкрилась спадщина, яку померла заповіла позивачу [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим 07.09.2011 року за №3811 приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу (а.с.20,21). Спадщина, яка залишилась після смерті [PERSON] складається з : ? частини житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та побудовами, розміщеного за адресою: [ADDRESS] та ? частини земельної ділянки для обслуговування вказаної частини житлового будинку та господарських будівель загальною площею відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН - 0,0978 га. Вказана ? частина житлового будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22 березня 1979 року державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори по реєстру №1178 та зареєстрованого в БТІ м.Красноармійська 29 березня 1979 року за №1812 (а.с.18). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], оформленого 18 жовтня 2012 року, домоволодіння самочинних побудов не має (а.с.13-17). Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрита спадкова справа №126/2012 від 02.10.2012 року, з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся - [PERSON], інших заяв по цій спадковій справі не надходило (а.с.38-40). Однак постановою Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 24.04.2014 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з розбіжностями, викладеними у свідоцтві про право на спадщину за заповітом і даними технічного паспорта на житловий будинок та відсутністю витягу з Державного земельного кадастру (а.с.26). З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 22 березня 1979 року державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори по реєстру №1178 та зареєстрованого в БТІ м.Красноармійська 29 березня 1979 року за №1812, загальна площа будинку по [ADDRESS], складає 57,58 м2, а згідно технічного паспорту, складеного 18.10.2012 року, - 49,0м2, тобто фактично площа домоволодіння, належного померлій [PERSON], фактично менше ніж площа зазначена у вищевказаному свідоцтві про право на спадщину. В зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON] Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, позивач також не має можливості, оскільки рішенням №РВ-1400018652013 від 02.12.2013 року про відмову у внесенні відомостей (змін даних) до Державного земельного кадастру йому було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам, встановленим ЗУ «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: інформація, що міститься в електронному документі не відповідає даним щодо меж та площі земельної ділянки, які зазначені у державному акті на право приватної власності на землю (а.с.24). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 02.06.1997 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради №145 від 19.03.1997 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0978 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Позивач просить визнати за ним право власності на ? земельної ділянки загальною площею 0,0981 га, на яку видано вказаний акт. Згідно зі ст.ст. 81, 126 Земельного Кодексу України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". З матеріалів справи, вбачається, що на земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS], виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, згідно якої земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 1413200000:05:064: та встановлено, що фактично у користуванні згідно обміру знаходиться земельна ділянка площею 0,0981 га (а.с.6,7), тобто площа земельної ділянки не відповідає Державному акту на право приватної власності на землю, в зв'язку з чим неможливо отримати витяг з Державного земельного кадастру та внаслідок чого нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON] Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Проаналізувавши вищевикладене, а саме те, що в установлений законом строк позивач прийняв спадщину, але при оформленні права власності нотаріус відмовила у переоформленні спадщини, так як з'ясувалося, що є розбіжності у технічному паспорті на спадкове домоволодіння та за відсутністю витягу з Державного земельного кадастру, що перешкоджає позивачу реалізувати свої права на спадщину, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо позовної заяви третьої особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] до Красноармійської міської ради про визнання права власності на ? частину земельної ділянки загальної площею 0,0981 га за адресою: [ADDRESS], суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст.152, ч. 1 ст. 155 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.З ст.152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON] та померлої [PERSON], площа земельної ділянки вказана 0,0978 га, а у виготовленій технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка виготовлена вже після смерті спадкодавця з присвоєнням кадастрового номеру, розмір земельної ділянки вказаний 0,0981 га, що не співпадає з розміром земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на землю, тобто інформація, що міститься в електронному документі не відповідає даним щодо меж та площі земельної ділянки, які зазначені у державному акті на право приватної власності на землю, що унеможливлює внести відомості до Державного земельного кадастру. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги - [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved