Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що 26.01.2010 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала в [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина на квартиру в [ADDRESS], яка належела на праві спільної сумісної власності померлій 26.02.2010 року [PERSON], та членам її сім"ї йому і [PERSON], який є сином померлої і його братом, тому він є спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців немає, оскільки його батько [PERSON], помер 03.06.1994 року. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до державного нотаріуса, проте йому було повідомлено, що ним пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Про те, що введено в дію новий Цивільний кодек в якому передбачено прийняття спадщини до 6 місяців і обов"язкова подача заяви він не знав, крім того скрутне матеріальне становище стало осовними причинами пропуску строку прийняття спадщини, тому [PERSON] просить суд визначити йому додатковий 2-х місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] в судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутність, вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті або за законом. В ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, і відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд, в разі пропуску цього строку з поважної причини, може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першо інстанці" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 1223, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved