Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Заявниця 01.02.2021 року звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , в якій просить визначити тимчасові обмеження прав останнього строком на один рік, з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування; заборонити [PERSON] вести з нею листування, телефонні переговори, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обҐрунтування своєї заяви заявниця разом із своїм представником стверджують, що шлюб між заявницею та [PERSON] розірвано 26.10.2015 року. Однією з найвагоміших підстав для розірвання шлюбу послужило те, що [PERSON] часто висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та навіть дозволяв собі завдавати тілесних ушкоджень, що ставало неодноразовим приводом для виклику поліції. Однак навіть після розірвання шлюбу, як стверджує заявниця, [PERSON] не припинив свої протиправні дії щодо неї, постійно її переслідує, пише повідомлення на мобільний телефон, в яких погрожує фізичною розправою. З даного приводу заявниця також неодноразово повідомляла поліцію, для прийняття відповідних мір до кривдника. Таким чином, заявниця та її представник вважають, що [PERSON] є особою, яка зазнала домашнього насильства, тому з метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного домашнього насильства, змушені звертатися до суду з даною заявою, яку в судовому засіданні підтримали повністю та просять її задоволити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] , однак не згідний з обмеженнями, які вона просить встановити відносно нього, оскільки він має бажання безперешкодно бачити своїх дітей. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували в зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області шлюбі з 30.10.2014 року по 06.11.2015 року, актовий запис №95. Відповідно до рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 26.10.2015 року по справі №597/1030/15-ц, яке набуло чинності 06.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В шлюбі у заявниці та заінтересованої особи народилося двоє дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №442 виданої 21.08.2019 року виконавчим комітетом Заліщицької міської ради Тернопільської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відповіді Відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області на запит адвоката Паньків О.Б., заявниця [PERSON] неодноразово зверталася до поліції із скаргами на неправомірні дії щодо неї її колишнього чоловіка [PERSON] , зокрема: 30.01.2015 року; 24.02.2015 року; 24.09.2015 року; 28.07.2017 року; 09.10.2017 року; 13.12.2017 року; 11.01.2018 року; 10.04.2018 року; 10.04.2018 року; 23.04.2018 року;16.07.2018 року; 21.07.2018 року; 21.07.2018 року; 29.06.2019 року; 03.12.2019 року; 12.05.2020 року; 14.05.2020 року; 30.12.2020 року; 11.01.2021 року; 13.01.2021 року; 15.01.2021 року. За результатами вказаних звернень [PERSON] Заліщицьким районним судом Тернопільської області було притягнуто до відповідальності: 20.04.2015 року до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП, стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 51 грн (справа №597/430/15); 06.05.2015 року до кримінальної відповідальності за ст.125 ч.2 КК України, покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн (справа №597/462/15); 14.12.2017 року до кримінальної відповідальності за ст.125 ч.1 КК України, покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн (справа №597/1266/17); 24.12.2019 року до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 85 грн (справа №597/1723/19); 02.06.2020 року до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП, стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 170 грн (справа №597/722/20); 26.01.2021 року до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КУпАП, стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 391 грн (справа №597/110/21); 03.02.2021 року до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КУпАП, стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 510 грн (справа №597/205/21). Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства. Відповідно до ст.350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Відповідно до приписів ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ст.350-6 ЦПК України). Згідно ст.26 ч.2 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Беручи до уваги ризики повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] , які є достатньо обҐрунтованими дослідженими\~в судовому\~засіданні доказами,\~суд приходить\~до переконання,\~що заяву\~ [PERSON] \~про видачу\~обмежувального припису\~слід задоволити\~частково,\~видавши стосовно\~ [PERSON] обмежувальний припис строком шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на сто метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалої особи [PERSON] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В задоволенні решти вимог заяви слід відмовити за їх безпідставністю. Вирішуючи питання судових витрат по справі, суд враховує положення ст.350-5 ч.3 ЦПК України і вважає необхідним судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Outcome: partial