Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання втратившим право користування вказаним приміщення. В обґрунтування позову позивач вказала, що у неї у власності перебувала 3/8 частки квартири [ADDRESS], та у її брата [PERSON] у власності перебувало 5/8 частки цієї є квартири. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25.09.2013 року [PERSON] був засуджений за ст.187 ч.4, ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.6 КК України до позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна та на даний час він відбуває покарання у Державній установі "Копичинська ВК №112". За вказаним вироком у [PERSON] було конфісковано його частку квартири [ADDRESS]. 06.07.2015 року відбулись електронні торги з продажу конфіскованої 5/8 частки вказаної квартири і за результатами вказаних торгів вона придбала за 64218,44грн. вказану частку квартири. На даний час вона є єдиною власницею квартири [ADDRESS], однак [PERSON] продовжує бути зареєстрованим у належній їй квартирі та відмовляється добровільно знятись з реєстрації. При цьому, що до засудження [PERSON] вона з ним ніколи не вели спільного господарства, вони користувались різними кімнатами, у них у кожного був окремий посуд. Все що їх поєднувало, це сплата комунальних послуг за належні їм обом на той час частки в квартирі. В наслідок того, що [PERSON] залишається зареєстрованим у її квартирі, вона як власник вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг. Крім того, на даний час вона має намір продати належну їй квартиру, однак реєстрація у вказаній квартирі колишнього власника перешкоджає їй у реалізації цього права. Отже, після переходу права власності на квартиру у відповідача припинилося і право користування квартирою, тому позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом позбавлення [PERSON] права користування нею. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задоволити з підстав, викладених в позові, суду пояснила, що вона придбала належну відповідачу частку квартири, в якій відповідач не проживає з 2013 року. Після придбання частки відповідача вона з ним не укладала будь-яких угод щодо його проживання у вказаній квартирі, його особистих речей у квартирі не залишилось. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення в яких вказав, що з позовом згідний, та просить провести судове засідання без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується: договором міни квартир від 30.08.1996 року; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.10.2010р., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1162; витягом про державну реєстрацію прав №27713927 від 20.10.2010 року; свідоцтвом від 01.09.2015 року, виданим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Гусєвою Л.В., яким посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 5/8 часток квартири [ADDRESS], що раніше належало [PERSON]; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43076478 від 01.09.2015 року; протоколом № 95284 проведення електронних торгів; технічним паспортом на квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки "ЖЕО" ЖЕД-3 від 06.03.2018 року № 4959, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: 04.09.2014р. [PERSON] - власник; 28.11.1996р. [PERSON] - інші. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідач не являється власником квартири [ADDRESS], між ним та власником квартири відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування квартирою, після відчуження квартири відповідач у квартирі не проживає, в поданих до суду письмових поясненнях не заперечив проти задоволення позовних вимог. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування цим житлом - квартирою [ADDRESS], оскільки позивач придбала належну відповідачу частку квартири на електронних торгах та іншого не встановлено домовленістю між нею і відповідачем або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судовий збір в сумі 704,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved