Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк"(далі Банк) 05.06.2014 р. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору, вказавши в обґрунтування наступне. 15.08.2007 р. між Банком та відповідачкою укладений договір №№HAXRRX15620356, відповідно до якого [PERSON] надано споживчій кредит в сумі 7788 грн. строком до 14.08.2009 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового кредиту в сумі 186 гр. 91 коп. [PERSON], отримавши гроши, в односторонньому порядку належним чином не виконує зобов'язання, до цього часу гроші Банку не повернула. Тому, просять суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 7487 коп. 41 коп., 24311 гр. 84 коп. заборгованість про процентам за користування кредитом, 65039 гр.20 коп. в рахунок пені за несвоєчасне виконання зобов*язань за договором, 1771 гр. 08 коп. заборговінсть по комісії, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг 500 гр. (штраф фіксована частина) та 4930 гр. 48 коп. (процентна складова), а всього стягнути 104040 гр.01 коп. і відшкодувати понесені судові витрати. Представник відповідача позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності, оскільки, строк дії Договору закінчився 14.08.2009 р.; протягом 3-х років позивач не звернувся до суду за захистом прав та стягнення заборгованості. Крім того, з Умовами та правилами надання банківських послуг Банком [PERSON] особисто ознайомлена не була, оскільки, заяву про надання фінансового кредиту заповнювала в Торговельному центрі, знайти самостійно цей документ в Інтернеті або іншому місце не змогла, тому, що, на сайті існує одразу декілька однакових «Умов та правил…»; своєї згоди щодо нарахування пені не надавала. Розмір пені значно перевищує суму заборгованості, що є несправедливим та не співмірним. Просить також зменшити суму пені відповідно до ст.509,551,627 ЦК України до 5039 гр. 20 коп. Суд, вислухавши сторони, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. 15.08.2007 р. між Банком та [PERSON] укладений договір №HAXRRX15620356, відповідно до якого [PERSON] надано строковий кредит в сумі 7788 грн., строком до 14.08.2009 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового кредиту у розмірі 1%, що підтверджується змістом «заяви позичальника». Кредитний договір оформлений сторонами письмово у вигляді «заяви позичальника». Відповідно до ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Як встановлено судом, відповідачка кредит не повернула, щомісячні платежі у встановлені строки не сплачує, залишок кредиту становить 7487 гр. 41 коп., що належить безумовному стягненню з відповідачки. При укладанні Договору сторони письмово домовились про розмір щомісячних платежів, розміру щомісячних відсотків та винагороди, що підтверджується розділом 1 «Заяви позичальника» з особистими підписами представника Банку та [PERSON] Тому, підлягають стягненню 24311 гр. 84 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом та 1771 гр. 08 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом. При вирішенні вимоги щодо стягнення пені та її розміру, штрафу, застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.257 ЦПК України загальна позовна давність, встановлюється тривалістю у три роки. Жодна зі сторін бажання розірвати укладений договір не виявила та у встановленому чинним законодавством укладену угоду не розірвала, тому, підстав для застосування строків позовної давності не має. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, на які посилається позивач та які містяться в матеріалах цивільної справи, мають загальний характер і стосуються необмеженого кола осіб; безпосередньо [PERSON] не підписані. Зміст цих Умов не містить в собі дати їх прийняття, що унеможливлює суд надати оцінку стосовно їх дії в часі. Одночасно, заява позичальника №HAXRRX15620356 від 15.08.2007 р. жодного посилання на нарахування пені, штрафу за порушення Позичальником зобов*язань з погашення кредиту не містить. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3), а суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов*язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч.4). Відповідно ст. 213 ЦПК України: " Рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавші всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*сованих обставин, на які сторони посилаются як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні." Тому, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Вишеозначене дає суду підстави критично оцінити твердження позивача щодо правильности та законності нарахування [PERSON] штрафних санкцій, оскільки, суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити належні докази (тобто, які містять інформацію щодо предмета доказування) та перевірити на яких умовах отримала в Банку споживчій кредит, які наслідки остання має у разі неналежного виконання взятих на себе обов*язків і в якому розмірі. Судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України суд стягує пропорційно сумі задоволенних вимог майнового характеру.

Outcome: partial