Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У травні 2019 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 11 січня 2016 року в розмірі 15579 грн. 66 коп. Свої вимоги аргументує тим, що 11 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав йому кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв"язку з неналежним виконанням умов договору кредиту станом на 25.03.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 15579 грн. 66 коп., яку відповідач в добровільному порядку не повертає. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 22.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні на 08 год. 00 хв. 11 червня 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 11 червня 2019 року розгляд справи відкладено до 08 години 30 хв. 05 липня 2019 року. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання представник позивача не з"явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явився. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 11 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав йому кредит у розмірі 500 грн.(а.с.2-4). Анкетою-заявою, витягом з тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умовами та Правилами надання банківських послуг, передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (а.с.7-23). 25 березня 2019 року Банком проведено розрахунок заборгованості за договором кредиту №б/н від 11 січня 2016 року, з якого вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] на час проведення розрахунку становить 15579 грн. 66 коп., із них: 00 грн. - тіло кредиту, 720 грн.07 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0 грн. - заборгованість за вітсотками; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання -10691, 51 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2950 грн., заборгованість по судовим штрафам (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) -718 грн. 08 коп.(а.с.2-4). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст.ст.526-527 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с.18). Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (а.с.18). Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф(а.с.18). Згідно з п. 2.1.1.12.10 умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком частки в разі невиконання боржникам своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за договором (а.с.20). Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, укладено кредитний договір. Позивачем належним чином виконані умови договору та надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 500 гривень. Натомість [PERSON] в порушення вимог кредитного договору не здійснено своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, в результаті чого станом на 25.03.2019 року виникла заборгованість. Щодо суми нарахованих штрафів, то суд приходить до наступного висновку. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зі змісту п.1.1.5.25 та п.2.1.1.12.7.4 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що підставою нарахування пені та штрафу є порушення строків виконання грошового зобов`язання, тому підстави для одночасного стягнення пені та штрафів, відсутні. У зв`язку з тим, що нарахування штрафу носить разовий характер, в той час як пеня нараховується за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, враховуючи встановлений кредитним договором подвійний характер відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу (фіксованої його частини та процентної складової) задоволенню не підлягають. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15. Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що за приписами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а саме: 720 грн.07 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання -10691, 51 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2950 грн., всього 14361 грн.58 коп. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1770 (одна тисяча сімсот сімдесят) грн. 88 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду (виходячи з розрахунку (92,18 % задоволено позовні вимоги) х 19,21). На підставі наведеного, ст.ст.263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд -

Outcome: partial