Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача КП "Кіровгеологія", в якому, з посиланням на ст.117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2016 року в розмірі 16 584 грн. 62 коп. В обґрунтування позову зазначив, що в період з 15 серпня 1990 року по 28 лютого 2014 року він перебував у трудових відносинах з ГРЕ №37, яка є структурним підрозділом КП «Кіровгеологія». 28 лютого 2014 року був звільнений з роботи з посади провідного інженера за скороченням чисельності на підприємстві на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2014 року, яке набрало законної сили 19 травня 2014 року, стягнуто з КП «Кіровгеологія» на його (позивача) користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 24 582 грн. 72 коп. Відділом ДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, однак до теперішнього часу відповідач рішення суду не виконав. 13 травня 2015 року рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда стягнуто з КП «Кіровгеологія» на його (позивача) користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 березня 2014 року по 01 квітня 2015 року в розмірі 16 053 грн. 44 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 500 грн. На виконання зазначеного рішення ним отримано виконавчий лист, який направлено у виконавчу службу за місцезнаходженням відповідача. Позивач також зазначив, що до теперішнього часу відповідач судові рішення не виконав, не здійснив з ним (позивачем) повний розрахунок по нарахованій на час звільнення, але не виплаченій заробітній платі, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно з виданою відповідачем довідкою, яка була досліджена судом під час розгляду справи за №405/2388/15-ц, розмір його середньої заробітної плати становить 1 298 грн. 40 коп., середньоденний заробіток становить 59 грн. 02 коп., на підставі чого, та приймаючи до уваги, що відповідач КП «Кіровгеологія» не виконав зазначені вище судові рішення, не здійснивши з ним повного розрахунку по нарахованій на час звільнення, але не виплаченій заробітній платі, та середнього заробітку за час затримки розрахунку, КП «Кіровгеологія» має сплатити йому середній заробіток за час затримки за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2016 року, що загалом складає 16 584 грн. 62 коп. (281 робочий день х 59,02 грн. = 16 584 грн. 62 коп.) Позивач під час судового розгляду позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що рішення судів, які набрали законної сили, про стягнення з КП «Кіровгеологія» на його користь нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки, відповідачем на час судового розгляду справи не виконані, навіть частково. Крім того, зазначив, що відповідач звертався до суду з заявою про розстрочення рішення суду, на що ухвалою суду в задоволенні заяви КП «Кіровгеологія» було відмовлено. Представник відповідача КП "Кіровгеологія" позов не визнав, просив відмовити позивачу в його задоволенні. Підтримав заперечення, подані на адресу суду КП «Кіровгеологія», за якими КП «Кіровгеологія» створено за постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.1998 року № 987 шляхом перетворення Державного геологічного підприємства «Кіровгеологія», є його правонаступником і належить до сфери управління Державної служби геології та надр України. Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського кодексу України основним (понад 50 % споживачем продукції (робіт, послуг) казенних підприємств виступає держава. Переважаючим (понад 50%) є виробництво суспільно необхідної продукції (робіт, послуг), яке за своїми умовами і характером потреб, що ним задовольняються, як правило, не може бути рентабельним. Частиною 1 статті 77 Господарського кодексу України передбачено, що Казенне підприємство здійснює господарську діяльність відповідно до виробничих завдань органу, до сфери управління якого воно входить. Відповідно до розділу - III (Ядерна енергетика) плану заходів щодо реалізації Енергетичної стратегії України на період до 2030 року (затверджено Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.07.2006 року №436-р) КП «Кіровгеологія» є одним з виконавців цієї роботи. Відповідно до Статуту Підприємства основною метою діяльності підприємства є геологічне вивчення надр, проведення геолого-пошукових і геологорозвідувальних робіт на стратегічну сировину (радіоактивні і рідкісні елементи, алмази і благородні метали), радіоекологічних досліджень і вивчення природних джерел випромінювання на території України. КП «Кіровгеологія» проводить геологорозвідувальні роботи за рахунок коштів державного бюджету та згідно постанови Кабінету Міністрів Українивід 21 грудня 1992 року №709-3 «Про питання пов'язані з геологорозвідувальними роботами на уран, іншу стратегічну сировину та радіоекологічними дослідженнями» (ТАЄМНО). З цією метою щороку в державному бюджеті передбачається обсяг видатків, який в установленому порядку доводиться до розпорядника бюджетних коштів Державної служби геології та надр України, далі «Замовник». Порядок проведення геологорозвідувальних робіт за рахунок коштів державного бюджету визначається постановою Кабінету Міністрів України № 279 від 14 березня 2006 року. Цей порядок визначає процедуру доведення геологічних (технічних) завдань, прийняття та оцінки їх результатів, фінансування геологорозвідувальних робіт, що проводяться за рахунок коштів державного бюджету на території України. Оплата виконаних геологорозвідувальних робіт здійснюється Замовником згідно з договором між Замовником та КП «Кіровгеологія» та порядком обслуговування державного бюджету за видатками шляхом перерахування коштів на поточний рахунок КП «Кіровгеологія», в межах видатків на місяць. Призупинення виробничого процесу до вирішення питання повного та своєчасного фінансування геологорозвідувальних робіт може привести до зриву виконання Державного замовлення. Отже, враховуючи специфіку діяльності Підприємство існує тільки за рахунок коштів від державного замовлення (державного фінансування). Зазначена заборгованість по заробітній платі у КП «Кіровгеологія» перед працівниками підприємства виникла у зв'язку із недофінансуванням Державою геологорозвідувальних робіт, а саме, Державною службою геології та надрУкраїни, яка є замовником зазначених робіт, які здійснює підприємство. Враховуючи вищезазначене, підприємство вважає, що його вина стосовно невчасної виплати заборгованості по заробітній платі відсутня, тому прямої вини у нездійсненні своєчасного розрахунку при звільненні з позивачем немає. Позивач при обґрунтуванні позовних вимог про стягнення середньої заробітної плати на підставі положення ст. 117 КЗпПУкраїни помилково вважає, що встановлення наявності вини КП «Кіровгеологія» у невиплаті належних йому при звільненні сумм рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.05.2014року у справі № 405/2177/14-ц є преюдиційною обставиною і звільняє його від необхідності доведення вини КП «Кіровгеологія». З аналізу норми ст. 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку, випливає, що підставою такої відповідальності є вина власника. Законодавство, що регулює трудові відносини не передбачає виплату будь-яких компенсаційних виплат через невиконання судових рішень у трудових спорах. Відповідальність Боржника за невиконання рішення встановлюється Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, стягнення додаткових сум за прострочення виконання судового рішення за ст. 117 КЗпП України з казенного підприємства «Кіровгеологія» буде суперечити законодавству. При цьому, позивачем в зазначеному в позові розрахунку сума за час затримки розрахунку складає 16 584 грн. 62 коп., з таким способом розрахунку та визначеним позивачем розміром середнього заробітку представник відповідача не погодився та вважав, що середній заробіток за час затримки розрахунку, який проведений відповідачем з урахуванням Постанови КМУ №100, складає 16 426 грн. 08 коп. Заслухавши позивача, заперечення проти позову представника відповідача, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами по справі, щоМарущак В.І. з 15.08.1990 року перебував у трудових відносинах з ГРЕ №37, яка є структурним підрозділом КП «Кіровгеологія», працюючи на посаді слюсаря по ремонту автомобілей та провідним інженером з ремонту геологорозвідувального обладнання. 28.02.2014 року звільнений з роботи на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України за скороченням чисельності. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2014 року, яке набрало законної сили, та в порядку ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України є обовязковим для виконання на всій території України всіма субєктами права, позовні вимоги [PERSON]до КП «Кіровгеологія» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено. Стягнуто з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 24 582 грн. 83 коп. Зазначене рішення не було оскаржене в апеляційному порядку та 19 травня 2014 року набрало законної сили. Судом також встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] від 04 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №405/2177/14-ц, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 27 червня 2014 року про стягнення з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в розмірі 24 582 грн. 72 коп. Надано строк для добровільного виконання рішення протягом 7 днів. Належних доказів того, що зазначене рішення було виконано, - в матеріалах справи немає, не надав таких доказів під час судового розгляду справи і представник відповідача. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 13 травня 2015 року, яке набрало законної сили 06.07.2015 року, стягнуто з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 березня 2014 року по 01 квітня 2015 року в розмірі 16 053 грн. 44 коп., який обрахований без утримання прибуткового податку та інших необхідних платежів, а також стягнуто моральну шкоду в розмірі 1 500 грн. 00 коп. На виконання зазначеного рішення позивачем 10 листопада 2015 року отримано виконавчий лист, який в подальшому предявлено до примусового виконання до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві, та який отримано Відділом 13 листопада 2015 року. Докази виконання відповідачем зазначеного рішення відсутні, факт не виконання зазначеного рішення представником відповідача не спростовано. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Зазначеним Законом врегульовано правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З огляду на зазначене, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а сааме виплатис ереднього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сумм (правова позиція Верховного Суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року). Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON] мав правові підстави для звернення до суду з зазначеним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку після ухвалення на його користь 06 травня 2014 року та 13 травня 2015 року судових рішень про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в свою чергу, відповідач, маючи рівні з позивачем процесуальні права щодо подання суду доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, не довів суду шляхом подання в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів відсутності вини у не проведенні з позивачем розрахунку при звільненні з виплатою належних позивачу сум. Як на підстави позовних вимог позивач посилався на зазначені судові рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 06 травня 2014 року та від 13 травня 2015 року, які набрали законної сили, та є обовязковими для виконання, наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду від 06 травня 2014 року, та на факти невиконання зазначених рішень відповідачем. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2016 року проведений позивачем, виходячи з довідки ГРЕ №37 КП «Кіровгеологія», яка була досліджена в рамках розгляду справи №405/2388/15-ц, за яким середньомісячна заробітна плата складає 1 298 грн. 40 коп., та за яким (розрахунком), середній заробіток за час затримки розрахунку за вказаний період становить 16 584 грн. 62 коп. = 281 робочий день за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2016 року х 59 грн. 02 коп. середньоденний заробіток, розмір якого визначено заочним рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 13 травня 2015 року. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100 із змінами, - нарахування виплат проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до розрахунку середнього заробітку за час затримки [PERSON], наданого КП «Кіровгеологія», за підписом головного бухгалтера КП «Кіровгеологія» [PERSON], розмір середньоденного заробітку [PERSON] становить 60 грн. 39 коп., який розрахований, виходячи з розміру середньомісячного заробітку позивача, який складає 1 298 грн. 40 коп. поділений на 21,5 робочих днів (середня кількість робочих днів за грудень, 2013 року, січень, 2014 року) та становить 60 грн. 39 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку визначається шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів за період затримки виплат, розрахованих відповідно до розрахунку норм тривалості робочого часу за 2015, 2016 роки, тобто 60 грн. 39 коп. середньоденний заробіток х 272робочих днів за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2016 року становить 16 426 грн. 08 коп. За таких обставин, суд приймає до уваги зазначений розрахунок середньоденного заробітку за весь час затримки, за період з 01.04.2015 року по 30.04.2016 року, наданий відповідачем КП «Кіровгеологія», вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року. Позивач щодо зазначеного розрахунку середнього заробітку за час затримки, а так само розміру середньоденного заробітку, який визначений відповідачем та який становить 60 грн. 39коп., - не заперечував. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки, та з урахуванням наведеного вище, вважає, що сума середнього заробітку за весь час затримки, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 02 квітня 2015 року по 30 квітня 2016 року, становить 16 426 грн. 08 коп. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп., за ставками судового збору, визначеними Законом України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на дату подання позивачем позову). Відповідно до ст. ст.116, 117 КЗпП України, ст.ст.15, 16 ЦК України,

Outcome: partial