Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "САВ -\~ Дістрибьюшн", в якому просить відшкодувати шкоду, заподіяну відповідачем, замінити товар, сплатити пеню та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100\~000 грн. В обґрунтування позовний вимог [PERSON] зазначив наступне. 30 листопада 2017 року відповідач ТОВ «САВ -\~ Дістрибьюшн» (у м.Кривому Розі магазин «Фокстрот», пр. Металургів, буд. 36) відмовив в обміні товару, який став не приданий до закінчення гарантійного терміну. Порушивши його права відповідач наніс позивачу матеріальну шкоду на суму товару 182 грн.; 1% вартості товару за 1 день прострочення та моральну шкоду на суму 100\~000 грн. 30.03.2018 року відповідачем ТОВ «САВ Дістрибьюшн» наданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, посилаючись на те, що 30.11.2016 року позивач звернувся до магазину «Фокстрот» з вимогою заміни товару електричної плитки "DELFA". Дії працівників магазину були у межах діючих нормативно правових актів України та жодним чином не порушували законні права та інтереси позивача. ТОВ «САВ Дістрибьюшн» не є виробником товару, їх підприємство здійснює лише роздрібну торгівлю побутовою технікою. Позивачем не надано жодного доказу, що б підтверджувало наявність моральної шкоди та не надано жодних пояснень стосовно визначення її розміру, у звязку із чим, позовні вимоги стосовно стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Стосовно виплати неустойки у розмірі 1% вартості товару за кожний день прострочки, відповідач зазначає, що позивачем навіть не зазначено, за яке саме порушення він вважає за необхідне стягнення неустойки, у звязку із тим, що позивачем не надано жодних доказів, що могли б бути підставою для виплати неустойки, вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що в липні 2016 року у магазині «Фокстрот», розташованого по пр. Металургів, буд. 36, в м.Кривому Розі, придбав електроплитку DELFA. Квитанції та гарантійний талон у нього є, проте вважає, що суду надавати їх не потрібно. Електроплиту він носив до магазину для обміну. Продавці магазину не заперечували її замінити, однак оскільки на плитці не було серійного номеру, продавці відмовилися замінити товар. Також йому було запропоновано виплатити гроші за електричну плитку, проте він відмовився, так як хотів обміняти її. Додав, що відмовився надати в магазині документи, що посвідчують його особу. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала пояснила, що 30.11.2016 року позивач звернувся до магазину «Фокстрот» для заміни електроплитки. Для здійснення заміни товару є певні процедури, а саме позивач повинен надати паспорт. [PERSON] відмовився надати паспорт і написав заяву про заміну товару. Йому не було відмовлено в заміні плитки. Моральну шкоду відповідач не повинен відшкодовувати. Більше позивач до них не звертався. Якщо б позивач надав паспорт і товар був в наявності, йому б замінили товар. Якщо відсутній товар, заявник повинен чекати два місяці коли зявиться товар, або повернуть кошти. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,\~суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, 30.11.2016 року позивач звернувся до магазину «Фокстрот», розташованого за адресою: м.Кривий Ріг, пр. Металургів, буд. 36 з вимогою замінити товар електричну плитку DELFA. Згідно із\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ціданівстановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належність та допустимість доказів регламентуються ст.ст.\~77,\~78 ЦПК України\~за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, та одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можутьпідтверджуватисяіншимизасобамидоказування. Згіднозі\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог абозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. За\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»(надалі - Закон), терміни вживаються в такому значенні:\~\~гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введеннямїї в обіг. Відповідно до\~ст. 5\~\~Закону, держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і\~гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Згідно з вимогами\~ст. 6 Закону, продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йомудокументи, які підтверджують належну якість продукції. Згідно із ст.7 Закону, виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якомуіншомудокументі, щододається до продукції. Відповідно до\~ст. 8 Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодуваннявитрат на усуненнянедоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до\~ст.9 Закону споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом\~чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. На момент звернення позивача до відповідача з вимогою замінити товар, 30.11.2016 року, був чинним Порядок обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.12.2012 року №1263 (далі Порядок) Відповідно до п.3 Порядку у разі здійснення гарантійних замін товарів або послуг з гарантійного ремонту (обслуговування) платник податку зобовязаний вести окремий облік покупців, що отримали таку заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування), у тому числі, якщо такі гарантійні заміни товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування) здійснені платником податку через третіх осіб (центри сервісного обслуговування). Згідно із п. 5 Порядку облік покупців ведеться платниками податку самостійно в паперовій або в електронній формі (з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу), в тому числі на основі звітів, отриманих від третіх осіб (центрів сервісного обслуговування), що здійснювали гарантійні ремонти (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платниками податку, у\~Книзі обліку покупців, що отримали гарантійну заміну товарів або послуги з гарантійного ремонту (обслуговування)\~(далі - Книга), яка повинна містити реквізити, зазначені у\~пункті 7\~цього Порядку, та обліковуватись за формою, що додається. Абз. 2 п. 7 Порядку передбачено, що уграфі 2 Книги вказується особа-покупець. Зазначення реквізитів документа, що засвідчує особу покупця (законного представника), у графі 2 є обовязковим при отриманні гарантійної заміни товарів. Як встановлено судом, позивач, звертаючись до відповідача з вимогою замінити товар, не предявив відповідачу документів, що посвідчують особу, відмовився від грошової компенсації. Таким чином, відповідач був позбавлений можливості встановити чи наявні недоліки товару, чи є вони істотними, чи збережено позивачем товарний вигляд товару, чи використовувався він позивачем, для виконання вимог\~Закону України «Про захист прав споживачів» та чи саме позивач придбав той товар. За встановлених обставин, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача. З огляду на це, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог. Що стосується заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяння якої він повязує із порушенням його прав як споживача, суд зазначає наступне. Так, вимога про стягнення моральної шкоди регулюється ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», Законом України\~ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19 травня 2011 року\~N 3390-VI, Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 4 Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно пунктів 4,6 статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», потерпілий - споживач або користувач,\~ якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції. Шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» встановлено, що продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі:\~ 1) представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); 2) використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; 3) час, коли продукцію було введено в обіг. Згідно статті 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», потерпілий повинен довести: 1) наявність шкоди; 2) наявність дефекту в продукції; 3) наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою. Потерпілий має право вимагати від виробника наданнядокументації на продукцію, внаслідок дефекту в якій завдано шкоду, в обсязі, необхідному для доведення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Відповідно до ч.1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою , яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Проте судом не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача. Навпаки, своєю поведінкою, позивач позбавив відповідача можливості в повній мірі виконати покладені на нього Законом України «Про захист прав споживачів» обовязки як продавця товару. Тож, позовні вимоги [PERSON] у цій частині позову також не підлягають задоволенню. Оскільки вимоги [PERSON] про стягнення пені - є похідними, тому також задоволенню не підлягають. Відповідно до\~ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, щопов'язані з порушенням їх прав, тому за таких обставин суд вважає доцільним компенсувати судовий збір за рахунок держави.

Outcome: dismissed