Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , з посиланням на те, що з 27.11.2015 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сім`я фактично розпалася. Причинами розпаду сім`ї є різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого, в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми та до повного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Додатково в заяві зазначила, що з червня місяця 2020 року вона з відповідачем разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть, їх спільний від шлюбу син проживає з нею. Відповідач до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнає, справу просить розглядати без його участі. Додатково в заяві зазначив, що з червня місяця 2020 року він з позивачем разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть, їх спільний від шлюбу син проживає з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 27 листопада 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис - 3568(а.с. 4). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Сторони разом не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Беручи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Таким чином, [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, а саме - 420,40 гривень.

Outcome: approved