Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

позивач 30 березня 2016 року звернувся до суду з позовом, який 13 квітня 2016 року уточнив, зазначивши, що 20 лютого 1974 року між ним та його матір'ю [PERSON] було укладено договір дарування 2/3 частин житлового будинку та господарчих будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] 18 квітня 2003 року між ним та його братом, відповідачем [PERSON], було укладено договір дарування 1/3 частки житлового будинку та господарчих будівель розташованих за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що відповідно до перевірки приватного нотаріуса Глущенко О.А. бланк нотаріального документу серії [NUMBER] на якому посвідчувався договір дарування дійсним та визнання за ним права власності на 1/3 частку вказаного житлового будинку та господарських будівель. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2009 р. його вимоги було задоволено. Тобто він вважав себе власником цілого домоволодіння [ADDRESS] У зв'язку з втратою договору дарування від 20.02.1974 р. він звернувся до Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області та 22.09.2014 р. отримав дублікат вказаного договору. У зв'язку з цим він звернувся до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно для здійснення державної реєстрації дублікату договору дарування, однак 26.09.2014 р. отримав рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, відповідно до якого перевіркою встановлено, що 2/3 частки належать йому на підставі договору дарування, 1/3 частка належить йому на підставі рішення суду та 1/3 частка домоволодіння належить іншій особі, що загалом становить більше ніж ціла частина домоволодіння. Тому подані ним документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. В усному порядку було зазначено, що вказана 1/3 частка продовжує значитися за його братом, відповідачем по справі. В зв'язку з цим він звернувся до суду з позовом про визнання вказаних дій державного реєстратора неправомірними та зобов'язання відділу здійснити державну реєстрацію права власності на 2/3 частини спірного домоволодіння на підставі на підставі дублікату договору дарування. Рішенням суду від 16.01.2015 р. його вимоги були задоволені, однак постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 р. відмовлено в задоволенні позову в зв'язку з тим, що не ставилося питання про скасування в ЄДРРП запису про реєстрацію права власності за його братом на 1/3 частку нерухомого майна. Без виключення із Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на 1/3 частку нерухомого майна відповідачем по справі неможлива реєстрація дублікату дарування 2/3 часток домоволодіння. Тому позивач просить скасувати в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень запис про реєстрацію права власності на 1/3 частку домоволодіння [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] (а.с. 24-26). Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутність, на задоволенні вимог наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутність, позов визнає. Представник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 20 лютого 1974 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] 2/3 частини цеглового жилого будинку жилплощею 29,09 кв.м. з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7 - копія дублікату договору). Згідно архівної довідки архівного відділу виконкому Криворізької міської ради від 19.09.2014 р., рішенням виконкому Криворізької міської Ради депутатів трудящих від 28.10.1975 р. № 350 «Про впорядкування назв вулиць, площ та провулків», пров. Мудрьонівський перейменований на вул. Шулейкіна Дзержинського району (а.с. 12 - копія довідки). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2009 р. визнано договір дарування частини домоволодіння, укладений 18 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] яка належала [PERSON] (а.с. 8-9 - копія рішення суду). Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень області за № 160880231 від 26.09.2014 р. відмовлено у державній реєстрації права власності на 2/3 частки домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON], оскільки під час розгляду заяви [PERSON] було встановлено наявність прав власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна у вигляді 1/3 частки, що належать [PERSON] на підставі рішення суду від 04.11.2009 р. та 1/3 частки - що належить іншій особі. Тобто 2/3 частки які згідно дублікату договору дарування [PERSON] набуває у власність, 1/3 частка [PERSON] та 1/3 частка іншої особи в сумі становлять більше ніж 1/1 частка. Таким чином подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року адміністративний позов [PERSON] про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області за № 160880231 від 26.09.2014 р. та зобов'язано відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області здійснити державну реєстрацію права власності на 2/3 частини житлового будинку на господарських будівель за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі дублікату договору дарування виданого 22.09.2014 р. (а.с. 14-15 - копія постанови). Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року постанову Довгинцівського районного суду від 16 січня 2015 року скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено (а.с. 16-18 - копія постанови). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року зазначено мотиви відмови, оскільки внесення запису про реєстрацію права власності позивача на 2/3 частини домоволодіння неможливе без попереднього вилучення запису про реєстрацію на 1/3 частину домоволодіння за іншою особою, який не відповідає дійсним обставинам справи (а.с. 19 - копія ухвали суду). Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 Цивільного кодексу України). Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно довідки комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 26.08.2015 р., станом на 31.12.2012 р. житловий будинок з господарчими побудовами розташований в [ADDRESS] зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 50-44-44 на ім'я [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого 20.02.1974 р. Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою - 2/3 частки; та рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.11.2009 р. - 1/3 частка (а.с. 11 - копія довідки). Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ від 22 червня 2011 р. № 703. Згідно з п. 27 вказаного Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема серед іншого, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. №3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, у пункті 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже, правовий аналіз положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №410 від 31.03.2004 р. дає підстави для висновку про те, що державний реєстратор та нотаріус є спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав та здійснення інших повноважень, передбачених законами України. Таким чином, позови про внесення, виключення, зміну будь-яких записів в Державному реєстрі прав пред'являються до державного реєстратора органів державної реєстрації прав, утворених Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, та/або нотаріуса, як спеціального суб'єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора. Відомості, що находяться в ЄДР вносяться туди на підставі правовстановлюючих документів є чинними протягом усього часу перебування запису про право особі в реєстрі та можуть бути вилучені на підставі нових правовстановлюючих документів, що підтверджують перехід речових прав на майно або на підставі рішення суду про скасування відповідного запису. Внесення до Єдиного державного реєстру запису, який не узгоджується з іншими чинними відомостями наявними в реєстрі суперечить чинному законодавству не допускається, тому в разі виявлення невідповідностей в Єдиному державному реєстрі особі надано право звертатись до реєстраційної служби із заявою про виправлення технічних помилок в відомостях Єдиного державного реєстру або звертатись до суду з позовом про скасування незаконного запису, що міститься в Державному реєстрі. Враховуючи викладене, суд вважає, що в зв'язку з тим, що державним реєстратором було зроблено помилку та не вилучено з реєстру запису про право власності [PERSON] як колишнього власника у зв'язку з переходом права власності на частину майна до іншого власника - позивача, вказане унеможливлює подальшу реєстрацію позивачем належної йому 2/3 частини домоволодіння, заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved