Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача - Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області, [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона у жовтні 2003 року вселилась у житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З цього часу вона почала відкрито володіти житловим будинком. Крім того, несла витрати по ремонту житлового будинку, особовий рахунок на електропостачання вказаного житлового будинку оформлений на неї. Оформляючи різні види соціальної допомоги, отримувала у сільській раді довідки, в яких зазначалось, що її сім`я проживає у [ADDRESS] . У серпні 2019 року позивач замовила технічну інвентаризацію будинковолодіння. Під час виготовлення технічного паспорту їй було роз`яснено, що вона має право набути у власність житловий будинок, яким вона безперервно та відкрито володіє протягом 16 років за набувальною давністю. Зазначає, що вона добросовісно заволоділа чужим майном, протягом 16 років відкрито володіє житловим будинком, в якому проживає разом з своїм чоловіком та дітьми. Просить суд визнати за нею право вланості на житловий будинок, загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 40,5 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] за набувальною давністю. 11 березня 2020 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач у судовому засіданні пояснила, що протягом 16 років вона відкрито володіє житловим будинком. Сплачує комунальні платежі та вносить плату за будинок, проводить необхідні поточні ремонти та обробляє земельну ділянку біля будинку. У зв`язку із добросовісним, безперервним володінням майном, просить визнати за нею право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю. Представник відповідача Затурцівської сільської ради Локачинського району позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] вона проживала зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер у 2001 році. Спадщину після його смерті вона не оформила, з 2002 року у спірному будинку не проживає, на спадкове майно не претендує, позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, оглянувши копії матеріалів спадкової справи № 196 до майна померлого [PERSON] , матеріали інвентаризаційної справи № 1, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть від 15 січня 2001 року (а.с. 92 на звороті). Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією виписки з господарської книги № 8 Затурцівської сільської ради Локачинського району за 2001 рік, з якої вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] вказаний будинок з надвірними будівлями і спорудами належить [PERSON] (а.с. 39). Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 196 до майна померлого [PERSON] за вказаною адресою проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем його дружина [PERSON] . Разом з тим, у судовому засіданні [PERSON] зазначила, що з 2002 року у даному житловому будинку не проживає, спадщини після смерті чоловіка не оформила, на спадкове майно не претендує, не заперечує щодо визнання права власності на спірний житловий будинок за позивачем. Відповідно до довідки Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області № 1065 від 02 серпня 2019 року [PERSON] , [INFO] , з жовтня 2003 року проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Із довідок Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області про склад сім`ї № 1020 від 20 грудня 2017 року, № 1064 від 02 серпня 2019 року також вбачається, що [PERSON] разом з своїм чоловіком [PERSON] та трьома дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають у [ADDRESS] (а.с.12,13). Окрім того, у паспорті [PERSON] серії [NUMBER] від 21 листопада 2011 року зазначено, що її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 7-10). Із технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, зокрема, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . Вказане стверджується також звітом про оцінку майна станом на 26 квітня 2019 року (а.с. 21-25, 27-34). Виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами 01 серпня 2019 року підтверджуєт факт наявності вказаного нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ТзОВ "Волиньелектрозбут" № 142 від 29 липня 2019 року особовий рахунок № [NUMBER] на електропостачання житлового будинку по [ADDRESS] оформлений на [PERSON] . Відсутність заборгованості за електроенергією підтверджується вказаною довідкою та витягами з особового рахунку (а.с. 15, 16-18). Окрім того, як вбачається з інформаційної довідки № 177848031 від 17 серпня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо нерухомого майна, що знаходиться в [ADDRESS] , відсутні (а.с.19). Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до пункту 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Такий спосіб виникнення права власності, як набувальна давність можливий за умови сукупності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчитись визначений законом строк, який для нерухомого майна складає десять років. Відкритість та безперервність означають, що особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а також що протягом встановленого законом строку титульний володілець не заявляв вимог про повернення йому майна. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] позовні вимоги у судовому засіданні визнали. Будь-які інші докази, якими спростовуються встановлені в судовому засіданні обставини, викладені позивачем, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, позивач [PERSON] добросовісно володіє майном, протягом 16 років вона відкрито користується житловим будинком, що знаходиться у [ADDRESS] , сплачує комунальні платежі, проводить необхідні ремонти, у зв`язку з чим отримала право на визнання за нею права власності за набувальною давністю на вказаний будинок. Обставин, які б свідчили про заборону чи обмеження набуття у власність позивачем житлового будинку, судом не встановлено. Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене, а також те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved