Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON], від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON], звернулися до суду з позовом до ВАТ «Більшовик», Державного реєстратора прав на нерухоме майно Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області Феденюк С.П. про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 03 жовтня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Більшовик», в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Христенка В.В., був укладений договір №03/10/08-01 купівлі-продажу майна в ліквідаційній процедурі, а саме гаража (1961 року введення в експлуатацію), що знаходиться за адресою [ADDRESS], в подальшому, відповідно до рішення Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району №13 від 15.11.2007 року, вищезазначеному майну присвоєно адресу: [ADDRESS]. На виконання умов договору, ліквідатор - арбітражний керуючий Христенко В.В. передав позивачу майно, що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів, а останній прийняв майно та сплатив за нього грошові кошти в сумі 3000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. 04 липня 2017 року при зверненні позивача до державного реєстратора прав на нерухоме майно Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області Феденюк С.П. з заявою про реєстрацію прав на нерухоме майно, позивачу було відмовлено в реєстрації в зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору, про що було винесено відповідне рішення від 06 липня 2017 року, на що позивач звернувся до відповідача з листами з проханням нотаріально посвідчити укладені між ними договори, однак по даний час відповіді не надійшло. Враховуючи наведене вважаю, що нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від волі позивача та відбулося повне виконання договорів право невиконанням зобов'язання з боку відповідача щодо нотаріального посвідчення правочинів порушено, а відтак змусило його звернутися до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилися надавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд його задовольнити. Представник відповідача ВАТ «Більшович» та відповідач державний реєстратор Феденюк С.А. в судове засідання не з'явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін, згідно положень ч.2 ст.197 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно досліджуваних судом копії договору купівлі-продажу майна, укладеного 03 жовтня 2008 року №3/10/08-01 між [PERSON] з однієї сторони, та Відкритим акціонерним товариством "Більшовик", в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Христенка В.В. з іншої сторони нерухоме майно - гаража, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до рішення Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району №13 від 15.03.2007 року «Про присвоєння адрес нерухомого майна» вищезазначеному майну було присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с.25). Згідно досліджуваних судом копій актів прийому-передачі майна [PERSON] прийняв від продавця ВАТ «Більшовик» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Христенко В.В. вказаний об'єкт нерухомого майна та сплатив за них обумовленні Договором грошові кошти в сумі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 10). У відповідності до ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один чи кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно ст.1014 ЦК України комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Відповідно до ч.2 ст.1016 ЦК України за договором укладеним з третьою особою, комісіонер набуває права навіть тоді, коли комітент був названий у договорі або прийняв у третьої особи виконання договору. Згідно ч.1 ст.1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. На думку суду, вище вказані норми Цивільного кодексу України вказують на те, що придбане позивачем за 3000 грн. у ВАТ «Більшовик», нерухоме майно - гаража за адресою: [ADDRESS] є власністю [PERSON] Під час виконання договору продавці відступили від вказівок, в тій частині договору комісії про обов'язковість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. За таких обставин позивач звернувся з листами від 12 грудня 2008 року, від 10 вересня 2009 року, від 02 березня 2010 року, від 05 травня 2011 року, від 17 листопада 2012 року, від 20 травня 2013 року, від 04 лютого 2014 року, від 09 грудня 2015 року, від 06 травня 2016 року та від 01 червня 2017 року з проханням нотаріально посвідчити укладений між ними договір, однак по даний час відповіді від арбітражного керуючого Христенка В. В. не надійшло, що свідчить про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору. Згідно п.5 постанови ПВССУ від 07.02.2014 року №5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" право власності на майно за договором , який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, непосвідченого нотаріально, дійсним. Про те , якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідо до законну та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірих правовідносин. Ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Оплата нерухомого майна була проведена, однак нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу майна так і не відбулося. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд приходить до висновку, що письмовими доказами підтверджується факт, що сторони домовилися про всі істотні умови договору купівлі-продажу майна, відбулося повне виконання договору купівлі-продажу майна, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved