Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 03.02.2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л. М. та зареєстрованого в реєстрі за №329, спадкова справа №23/2012. Відповідач [PERSON] зареєстрований в її будинку, родичем їй не являється, за вказаною адресою фактично не проживає з 25.09.2017 року. Перешкод в користуванні житловим приміщенням вона відповідачу не чинила. Відповідач не проживає в її будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, будинком не цікавиться. Оскільки, відповідач за вищевказаною адресою не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються з урахуванням прописаного відповідача. Тому звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі та аргументи сторін. 10.02.2020\~року ухвалою\~судді Охтирського\~міськрайонного суду\~Сумської області\~відкрито провадження\~по справі,\~визнано \~справу \~малозначною та\~призначено до\~розгляду за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~без виклику\~сторін.\~Крім цього,\~відповідачу\~\~встановлено строк\~з дня\~вручення даної\~ухвали для\~подання відзиву\~на позовну\~заяву (а.\~с.\~15). 14.02.2020 року відповідачу [PERSON] вручено копію ухвали про відкриття провадження в справі з копією позову та доданих до нього документів, про що в справі мається письмове повідомлення (а.с.18), відзиву на позов ним не подано, поважності причин його не подачі відповідачем суду не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 05.03.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу призначено до судового розгляду у спрощеному (письмовому) позовному провадженні на 05.03. 2020 року. Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачкою відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] . Зазначений будинок належить позивачці на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №514310 від 27.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л. М. та зареєстрованого в реєстрі за №329, спадкова справа №23/2012, що також підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 803715 ввід 27.02. 2013 року (а. с. 4). Згідно будинкової книги у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . (а. с. 8-10). Відповідно до довідки №71 від 27.01.2020 року виданої Квартальним комітетом «Гусинський» [PERSON] , яка фактично проживає по [ADDRESS] , але зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.09. 2017 року, але фактично не проживав та не проживає за вказаною адресою по даний час (а. с. 5). Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно\~ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції»\~\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст.\~71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення лише протягом шести місяців. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 72 ЖК України\~ визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так, судом на підставі досліджених доказів встановлено, що власниця будинку за адресою: [ADDRESS] позивачка [PERSON] обґрунтовано звернулась до суду з вказаним позовом, її право порушено, оскільки, реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] за даною адресою тягне додаткові витрати з боку позивачки по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання будинку. При цьому відповідач не має права власності на вищевказаний будинок, більше двох років у будинку не проживає та не проживав з моменту реєстрації, а саме з 25.09. 2017 року, що підтверджується відповідною довідкою (а. с.5). Висновок суду. За наведених обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені судові витрати по справі за сплачений судовий збір в розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved