Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. При цьому, посилається на те, що між позивачем та відповідачем 10 квітня 2010 року був укладений шлюб. Від шлюбу в них [INFO] народився син - [PERSON]. 19 грудня 2012 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб розірвано, оскільки спільне життя з Відповідачем не склалося через різні погляди на життя. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], де просила стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08 серпня 2012 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] були задоволені у повному обсязі. Відповідач добровільно відмовився сплачувати аліменти, тому Позивач була змушена отримувати виконавчий лист та подати його до виконання ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві. [PERSON] починаючи з 2012 року не бере жодної участі у вихованні сина, не цікавиться його життям не надає жодної матеріальної допомоги. У 2014 році Позивач познайомилась з [PERSON] та почали проживати у цивільному шлюбі. [INFO] в них народився син [PERSON], а 11 березня 2016 року вони уклали шлюб, після реєстрації Позивач взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. Теперішній чоловік став для [PERSON] рідним батьком, оскільки іншого її син не знав та ніколи не бачив. [PERSON] називає [PERSON] сином, піклується про нього, виховує, забезпечує матеріально, відводить до дитячого садка та різні спортивні секції. Позивач разом із своїм теперішнім чоловіком та двома дітьми проживають у квартирі [ADDRESS], яка була придбана Позивачем 17 жовтня 2014 році. За вказаний період по місцю проживанню повідомлень щодо порушення порядку, скарг та нарікань від суддів на неї не надходило. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просила задовольнити їх у повному обсязі, пояснивши, що відповідач не приймає участі у житті дитини. Дитина, практично весь час з моменту народження проживала разом з позивачем. Відповідач жодного разу не приїздив щоб поцікавитись життям сина. [PERSON] навіть не знає про батька нічого, він називає батьком [PERSON]. Зв'язок із Відповідачем відсутній, він навіть в телефонному режимі не виявляє бажання поспілкуватися із своїм сином та жодного разу не привітав сина з днем народженням. Позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача підтримав позицію позивача. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, заслухавши пояснення позивача, представника, представника третьої особи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 10 квітня 2010 року. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 21 жовтня 2010 року [PERSON] народився [INFO], де зазначено, що батьком є [PERSON], а мати: [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва № 2608/16189/12 від 19 грудня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 9). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва № 2608/10002/12 від 08 серпня 2012 року з [PERSON] стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.06.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Святошинським районним судом було видано виконавчий лист [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.06.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Відповідно до довідки про неотримання аліментів ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.09.2014 року № 846/5 видана [PERSON] про те, що вона дійсно не отримувала аліменти (а.с. 12). В подальшому, позивач вийшла заміж вдруге. Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 11 березня 2016 року, актовий запис № 195, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 11 березня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 01 червня 2016 року [PERSON] народився [INFO], зазначено, що батьком є [PERSON], а мати: [PERSON] (а.с. 13). 15.08.2016 року [PERSON] була видана довідка № 352 Завідуючою Дошкільного навчального закладу № 587 [PERSON] про те, що [PERSON] дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад № 587 Святошинського району м. Києва з 02.10.2014 року та за цей період батько ніколи не приводив дитину до дитячої установи, батьківські збори, свята не відвідував, життям дитини в дитячому садочку не цікавився (а.с. 15). Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 17 жовтня 2014 року [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] (а.с. 16-17). Як зазначено у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 28252475, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до довідки від 17.05.2016 року № 02/08/53892 Комунального концерну «Центр Комунального сервісу» з місця проживання сім'ї та реєстрації дана [PERSON] про те, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації підтверджено доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також, у висновку встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач не відвідує сина, не виявляє бажання до спілкування з ним, не вітає зі святами, не приймає участі у вихованні, не цікавиться його долею та успіхами, не турбується про фізичний стан та духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги не надає. При цьому, встановлено, що позивач належним чином утримує та виховує свого вина, піклується про стан його здоров'я, навчання та дозвілля. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки зобов'язані, згідно ст.180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Всупереч закону та моральним засадам суспільства відповідач жодного з покладеного законом на батька обов'язків не виконує, він не спілкується з дитиною, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавитьсяйого долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з дитиною. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON]. На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved