Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що вона перебувала до 27 вересня 2000 року у шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який змінив прізвище батька на «[PERSON]» і що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 06.11.2014 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київської області. Зазначає, що на даний час їх спільний з відповідачем син навчається на першому курсі денної форми навчання агробіотехнологічного факультету Білоцерківського національного аграрного університету і що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тоді як вона сама не в змозі самостійно утримувати їх сина, який потребує додаткових витрат. Просить стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, аліменти в розмірі ? частини доходів відповідача до досягнення сином 23 років при умові продовження ним навчання. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені у позові обставини та підстав і суду показала, що та суду показала, що відповідач не приймає участі в утриманні сина, тоді як сама вона, маючи середньомісячний дохід в розмірі 2200-2300 грн., не має можливості самостійно його утримувати під час навчання, оскільки окрім повнолітнього сина, вона має ще іншу неповнолітню дитину від іншого шлюбу. Просила позов задовольнити. Відповідач позов не визнав та пояснив, що він на даний час не працює. Разом з тим, основною причиною, через яку він не погоджується сплачувати аліменти на повнолітнього сина, є обставина зміни останнім свого прізвища із «[PERSON]» на «[PERSON]». Визнає, що [PERSON] є його повнолітнім сином, батьківських прав щодо якого він не позбавлявся. При вирішенні спору поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши показання у судовому засіданні сторін спору, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідним сином відповідача, який з 01.09.2015 року являється студентом першого курсу денної форми навчання агробіотехнологічного факультету Білоцерківського національного аграрного університету. Відповідач матеріальної допомоги на навчання сину не надає, а тому весь тягар такого утримання несе позивач самостійно. Вказані обставини визнаються відповідачем, ним не оспорюються, а тому додатковому доказуванню відповідно до положень ст. 61 ЦПК України не підлягають. Також судом з показань у судовому засіданні відповідача і що не заперечувалося стороною позивача, встановлено, що відповідач є працездатним, але ніде не працює, за допомогою у пошуку роботи до місцевого органу зайнятості населення не звертався та не бажає цього робити і що по суті вказує на його небажання працевлаштуватися. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються 182, 198, 199, 200, 201 СК України. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Розмір аліментів при цьому визначається за вимогами ст.200 СК України у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. З огляду на встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що повнолітній син відповідача потребує матеріальної допомоги, якої останній добровільно не надає. Заявлений позивачем розмір аліментів суд з урахуванням позиції відповідача щодо вирішення спору, зважаючи, що останній не має інших утриманців та з урахуванням інших встановлених судом обставин справи, суд вважає справедливим. Позов таким чином підлягає задоволенню. Доводи відповідача в тім, що він не визнає позов та не має сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина з тих підстав, що останній змінив прізвище батька на інше, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому судом при вирішенні даного спору до уваги не беруться. Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому останній у відповідності до положень ЗУ "Про судовий збір" та ст.88 ЦПК України має бути стягнутий на користь держави з відповідача у справі.

Outcome: approved