Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

До суду 21.02.2019 року звернулася [PERSON] , заінтересована особа Одеський Департамент міського господарства, із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просила, встановити факт належності [PERSON] , [INFO] (помилково записано у розпорядженні органу приватизації 14.03.1995 р. №59032, у свідоцтві про право власності на квартиру від 14.03.1995 р. та технічному паспорті на квартиру - як [PERSON] ), про отримання у власності квартири [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] , 1942 року народження, 06.06.1986 року отримала обмінний ордер на заняття квартири [ADDRESS] . У розпорядженні органу приватизації №59032 про передачу квартири [ADDRESS] від 14 березня 1995 р. у приватну власність, а потім у свідоцтві про право власності на житло та у технічному паспорті на квартиру ім`я заявника помилково було написано [PERSON] . Внаслідок такої помилки ім`я заявниці, на даний час, виникли певні неузгодженості між документами, що посвідчують особу та правовстановлюючими документами, - розпорядженні, свідоцтві та техпаспорті на квартиру, які було видано заявниці, але вже з помилковим написанням ім`ям заявниці. Оформлення яких-небудь дій з квартирою не можливо, оскільки різняться зазначення імені у правовстановлюючих документах та дійсним іменем вказаним в паспорті заявниці, тому вона позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю, у зв`язку з чим просила задовольнити вимоги заяви. Ухвалою суду від 01.09.2019 року по справі було відкрито провадження та справу призначено до розгляду на 06.05.2019 року. 06.05.2019 року розгляд справи було відкладено на 04.06.2019 року у зв`язку з неналежною сповіщенням представника заінтересованої особи. 04.06.2019 року розгляд справи відкладено на 04.07.2019 року для належного сповіщення представника заінтересованої особи. Ухвалою суду від 05.06.2019 року залучено КП «Міське агентство з приватизації житла» В судове засідання 04.07.2019 року сторони по справі не з`явились, повідомленні належним чином. Заявниця надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити. Суду надано лист КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР про розгляд справи без участі представника. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з чим датою складення цього судового рішення є 09.07.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] (рос. мов.), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане в. Гуляйпольське на російській мові 18.08.1949р.(а.с. 7). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 22.11.1996р. Центральним РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] народилась [INFO] в с.Петровка Гуляйпольського р-ну Запоріжській обл.. (а.с. 4). Відповідно Ордеру №3801 від 06.06.1986 року [PERSON] (рос. мов.) має право вселитися в порядку обміну на житлову площу за адресою [ADDRESS] .(а.с. 8). Згідно розпорядження органу приватизації від 14.03.1995 року №59032 [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] звернулась із заявою на приватизацію квартири за адресою мешкання та на Міське агентство з приватизації житла було покладено обов`язки по оформленню свідоцтва про власність на житло. (а.с. 9). Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1995 року видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів посвідчило 183/1000 квартири за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] та складають 28,5 кв.м. (а.с. 10), яке зареєстровано у встановленому законом порядку 28.06.1995р. Відповідно технічного паспорту квартира за адресою [ADDRESS] , знаходиться у власності [PERSON] та є спільного заселення і у неї в користування житлова кімната пл..15,8 кв.м. (а.с.11-12). Із наданої копії трудової книжки яка розпочинається з 01.08.1960р. вбачається ім`я [PERSON] (рос. мов.), а з вкладишу до трудової книги серії [NUMBER] вбачається ім`я [PERSON] . Відповідно посвідчення №[NUMBER] [PERSON] нагороджена знаком «Відмінник освіти України» Міністерством освіти України 23.08.2000р.. В пенсійному посвідченні №[NUMBER] зазначено ім`я [PERSON] (рос. мов.). Відповідно договору про придбання інвестиційних сертифікатів№043172 від 06.11.1996 року особу [PERSON] (рос. мов.) встановлено на підставі паспорту від 07.12.1979 року, а в подальшому зазначена видача нового паспорту серії [NUMBER] . Отже, на теперішній час є неспівпадіння в написанні ім`я заявниці в документах, за якими встановлено право власності та паспорту громадянина України, пов`язаною з перекладом з російської мови на українську. Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Метою встановлення даного факту є те, що без такого факту належності правовстановлюючого документу заявниця не матиме змоги розпоряджатися своїм нерухомим майном. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, а також не заперечується заінтересованими особами, які у свою чергу є сторонами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви [PERSON] і встановлення факту належності заявнику наступних документів: помилково записано у розпорядженні органу приватизації 14.03.1995 р. №59032, у свідоцтві про право власності на квартиру від 14.03.1995 р. та технічному паспорті на квартиру - як [PERSON] , про отримання у власності квартири [ADDRESS] . Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, яка через розбіжності в написанні свого ім`я у відповідних правовстановлюючих документах та паспорту громадянина України, не може в повному обсязі реалізувати свої права як власника. Тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Outcome: approved