Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Позовна заява мотивована тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було між ними розірвано. Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою у [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу відповідач у вихованні дитини участі не бере, не цікавиться її розвитком, матеріальної допомоги не надає, проте чинить позивачці перешкоди у здійсненні заходів на покращення здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток. Зокрема, відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки у республіку Беларусь для оздоровлення та відпочинку останньої. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позов задовольнити і не стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав повністю і не заперечував проти його задоволення. Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради в зв'язку із службовою зайнятістю до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2012 року (а.с. 5, 6). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач [PERSON] (а.с. 7). Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю. Після розірвання шлюбу відповідач у вихованні дитини участі не бере, не цікавиться її розвитком, матеріальної допомоги не надає, проте чинить позивачці перешкоди у здійсненні заходів на покращення здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток. Зокрема, відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки у республіку Беларусь для оздоровлення та відпочинку останньої, що спричинило виникнення спору між сторонами з даного приводу. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини , їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. З урахуванням обставин справи та вказаних норм права, суд зважує на те, що позбавлення можливості неповнолітньої [PERSON] виїхати за кордон порушує її законні права та інтереси, зокрема ст. 33 Конституції України, яка визначає для громадян України вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та ст. 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", згідно якої громадянин України має право виїхати з України і не може бути обмежений у цьому праві. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи інтереси дитини, а також той факт, що батько дитини не заперечує щодо виїзду дитини [PERSON] за кордон, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та заяви позивачки, понесені судові витрати по справі, слід залишити за позивачем [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved