Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в сумі 36624,00(тридцять шість шістсот двадцять чотири) грн.00 коп., та 2754,15грн (дві тисячі сімсот пятдесят чотири) грн. 15 коп. за прострочення грошового зобовязання, відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 15000,00 (пятнадцять тисяч) грн.,відшкодувати їй витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 516,24 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 23.10.2012 року він позичив [PERSON] 1600 доларів США, що станом на 28.04.2015 року становить 36624 грн. Відповідач зобовязалася повернути гроші не пізніше 23 жовтня 2012 року, однак, у зазначений термін відповідач гроші не повернула, під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобовязання, намагання зустрітися з нею виявилися марними, враховуючи небажання [PERSON] будь-яким засобом повернути суму боргу, свідчить про попередній умисел не повертати боргу. Також позивач вважає, що відповідач окрім повернення боргу у 36624,00 грн. зобовязана сплатити йому три відсотки за 915 днів прострочення, що становить: 2754,15грн. Розрахунок суми заборгованості із врахуванням трьох відсотків річних із простроченої суми боргу здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на 3% річних, ділять на 100%, та ділять на 365 - кількість днів у році. Сума заборгованості із врахуванням трьох відсотків річних із простроченої суми боргу складає: 36624 х 3:100:365 = 3,01 грн. - 3% за 1 день прострочення. Кількість днів прострочення - 915, з 26.10.2012 року по 28.04. 2015 року. Відповідно за 915 днів: 3,01х 915= 2754,15грн. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду, оскільки внаслідок порушення [PERSON] його прав на повернення боргу, йому було причинені душевні страждання, повязані з противоправною поведінкою щодо нього. При виявлені зазначеної події, він втратив спокій та ділову активність, моральні та фізичні страждання посилились при відмові відповідача сплатити відповідну суму боргу. У зв язку з відмовою відповідача повертати суму боргу, він був змушений взяти кредит у ПАТ «Альфа банк», з виплати якого він має заборгованість, у звязку з чим, змушений сплачувати ПАТ «Альфа банк» штрафи, пеню та відсотки по кредиту, що створює для нього додаткові моральні страждання. Моральну шкоду позивач оцінює у 15000 гривень. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним вище. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.10.2012 року [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], паспорт серія МТ 218728, виданий 05.04.2012 року Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, взяла у борг у [PERSON] суму у розмірі еквівалент 1600 доларів США на строк до 25.10.2012 року,. Станом на 28.04.2015 року курс НБУ у співвідношенні 1 грн. до 1 долару США становить 22 грн. 90 коп., таким чином, загальна сума боргу у національній валюті складає 36624 гривні, що є еквівалентом 1600 доларів США. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам договору, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1047 ЦК, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором, тобто відповідачка мала повернути суму позики у строк, обумовлений у договорі. Позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідачки відсотків за користування позикою задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості за правилом ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ч.2 п.2 ст. 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Грошовою одиницею України згідно до ст. 32 Закону України „Про національний банку України є гривня. Обіг на території України та платіжним засобом інших грошових одиниць законом забороняється. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] при отриманні коштів за договором позики були отримані речі, які визначені родовими ознаками та відсотки, що передбачені ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин не можуть бути нараховані та стягнуті судом, оскільки у відповідача відсутні за нормами законодавства України про банки, банківську діяльність, цінні папери і фондову біржу грошові зобовязання, враховуючи, що євро на території України не є платіжним засобом. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки [PERSON] 36624 гривень, за договором позики, оскільки на вимогу позивача повернути кошти, відповідачка ухиляється від виконання зобовязання, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки відсотків за користування позикою є безпідставними. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Врахувавши вимоги розумності та справедливості, суд відзначає глибину душевних страждань позивача, який через одностороннє невиконання зобов'язань за договором позики, зазнав душевних страждань, які полягають у порушенні життєвого укладу, з відповідачапідлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 700,00 грн. на користь позивача.\~\~ Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень задоволенню не підлягають, виходячи з наступного Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. 13 березня 2014 року між позивачем та адвокатом [PERSON] (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 848 від 28.07.2010 року) укладено Договір про адвокатську допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 41914 від 20.12.2011 року. Згідно зі ст. 1 вищевказаного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем не надано розрахунку юридичних послуг з урахуванням фактично витраченого часу. На підставі викладеного,

Outcome: partial