Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. [PERSON] вимоги мотивовано тим, що 22 листопада 2011 року між сторонами було уклалено шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3506. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на утриманні позивача. 31 серпня 2017 року рішенням суду шлюб між сторонами був розірваний. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, тому вона бажає стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. Оскільки малолітній син знаходиться повністю на утриманні матері, тому [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., починаючи із дня пред'явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2017 року (справа № 127/11226/17) шлюб [PERSON] з [PERSON], зареєстрований 22.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3506 було розірвано. (а.с. 3). Дане рішення суду набрало законної сили 15.09.2017 року. Отже, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. З свідоцтва про народження серії І-АМ № 338857, виданого 27.04.2016 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], 23.04.2016, року народження (а.с. 4). Як вбачається з довідки МКП «ЖЕК № 12» від 13.11.2017 року, син сторін зареєстрований та проживає разом з матір'ю в [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Статтею 27 вищевказаної Конвенції визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що син проживає разом із позивачем [PERSON], [PERSON] є працездатною особою, офіційно не працює, в зв'язку з чим його дохід має мінливий характер, інших утриманців немає. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього сина [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, до його повноліття. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнення аліментів розпочати з 15.11.2017 року. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути - 640,00 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved