Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 114 325 грн. 78 коп., в тому числі: 59 566 грн. 90 коп. - 3% від суми заборгованості за кредитом; 54 758,88 грн. - 3% на прострочені відсотки за користування кредитом, посилаючись на те, що 01 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №770/42-116. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 36 550 дол. США. Відповідач належним чином зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2012 року була стягнута з відповідача на користь позивача. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2016 року було звернено стягнення на предмет іпотеки на суму 48 655 дол. США. Оскільки заборгованість за кредитним договором №770/42-116 від 01 грудня 2005 року була стягнута судом станом на 21 жовтня 2016 року і виконана з простроченням, тому АТ «Альфа-Банк» на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних за останні три роки в період з 15 березня 2017 року по 15 березня 2020 року в розмірі 114 325 грн. 78 коп., яка складається із суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 59 566,90 грн. та суми заборгованості за ставкою 3 % на відсотки за користуванням кредитом - 54 758,88 грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. Представник позивача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася подавши до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує частково з підстав зазначених у відзиві на позов. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частиною 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 18 серпня 2020 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог про стягнення з неї 3% річних в розмірі 114 325,78 гривень, що передбачені вимогами ст. 625 ЦК України за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом розрахованих із сум боргу, що були визначені судовим рішеннями від 21 жовтня 2016 року у справі № 607/781/16-ц, оскільки заборгованість яка була визначена судовим рішенням від 25 червня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом по цивільній справі № 1915/5022/2012 за договором кредиту №770/42-116 від 01 грудня 2005 року в сумі 296 157,43 гривень 26 листопада 2019 року була погашена в повному обсязі шляхом перерахунку коштів від реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, тому будь-яка інша заборгованість за кредитним договором нарахована позивачем після вказаного рішення суду є необґрунтованою. За основу розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасне виконання рішення суду повинна братись саме сума боргу, яка була визначена 25 червня 2012 року судовим рішенням Тернопільського міськрайонного суду по цивільній справі № 1915/5022/2012 в розмірі 296 157,43 гривень, а не сума яка була взята до розрахунку позивачем після виконання додаткового рішення суду від 21 жовтня 2016 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту. Також суми боргу повинні стягуватися в межах строків позовної давності, з урахуванням погашення боргу за рахунок реалізації предмета іпотеки та закриття виконавчого провадження 26 листопада 2019 року. Тому початком перебігу строку позовної давності слід рахувати 10 червня 2017 року, а закінченням 26 листопада 2019 року. Просить позов задовольнити частково у розмірі 23 246,25 грн. в межах строку позовної давності з урахування погашення заборгованості за кредитом згідно рішення суду за рахунок предмету іпотеки. 31 серпня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій АТ «Альфа-Банк» зазначає, що відповідач помилково вважає, що рішенням у справі № 1915/5022/2012 було зафіксована розмір заборгованості за кредитним договором у гривні у розмірі 296 157,43 грн., через що відповідач прийшов до неправильного висновку про неправильність розрахунку банком суми вимог щодо 3% річних за частиною другою статті 625 ЦК України. Оскільки у відповідності до правових позицій Верховного Суду слідує, що у разі визначення у рішенні суду суми заборгованості в іноземній валюті або у гривні з визначенням еквіваленту заборгованості в іноземній валюті, належним виконанням такого рішення суду є лише отримання стягувачем визначеної рішенням суду суми заборгованості у відповідній іноземній валюті. При цьому стягувач має право нараховувати 3% річних згідно з частиною другою статті 625 ЦК України на визначену судом суму заборгованості в іноземній валюті по дату фактичного повного погашення боржником заборгованості, визначеної у цій іноземній валюті. Так рішенням у справі № 607/781/16 було встановлено збільшення розміру заборгованості за кредитним договором з 34 424,58 дол. США до 48 655,95 дол. США. Рішення у справі №607/781/16-ц не оскаржувалося та було виконане в частині проведення прилюдних торгів з примусової реалізації предмета іпотеки лише 18 листопада 2019 року. За результатом проведення прилюдних торгів 18 листопада 2019 року на рахунок ПАТ "УКРСОЦБАНК" надійшли кошти у національній валюті України - гривні, які були переведені у валюту заборгованості за кредитним договором - долари США у розмірі 19 013,35 дол. США та 27 листопада 2019 року направлені на часткове погашення заборгованості відповідача в частині заборгованості за нарахованими відсотками. Зважаючи на це, за період з дати ухвалення рішення у справі № 607/781/16 21 жовтня 2016 року по дату отримання ПАТ "УКРСОЦБАНК" коштів за результатом прилюдних торгів 18 листопада 2019 року сума заборгованості відповідача становила 48 655,95 дол. США, на яку кредитор мав право нараховувати 3% річних. При цьому примусова реалізація предмета іпотеки, з однієї сторони, не є самодостатньою підставою для припинення основного зобов`язання, а з іншої, не призвела до повного погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з цим, після 27 листопада 2019 року АТ «Альфа-Банк» має право нараховувати 3% річних за частиною другою статті 625 ЦК України на актуальну суму заборгованості, тобто на різницю заборгованості відповідача в доларах США та еквівалент в доларах США суми, що надійшла стягувачу після проведення електронних торгів 18 листопада 2019 року. Щодо застосування строків позовної давності зазначає, що оскільки банк просить суд стягнути з відповідача заборгованість по 3% річних за 3-річний період, що передував зверненню до суду з відповідним позовом, у суду відсутні підстави для застосування позовної давності до вимог позивача за заявою відповідача. У своїх запереченнях на позов надісланих суду 07 вересня 2020 року відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечує частково з підстав наведених у позові та у відзиві на позов. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала 36 550 доларів США та зобов`язалася їх повернути і сплатити 12,5 % річних за користування коштами, у строк до 20 листопада 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту 02 грудня 2005 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого вона передала в іпотеку банку належну їй на праві приватної власності квартиру за [ADDRESS] , загальною площею 50,3 кв.м., житловою 30,1 кв.м. 20 жовтня 2008 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту від 01 грудня 2005 року, згідно з умовами якої сторони погодили встановити з 20 жовтня 2008 року процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14 % річних. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 березня 2012 року у справі №1915/5022/2012 задоволено позов банку та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 296 157,43 гривень боргу за кредитним договором №770/42-116 від 01 грудня 2005 року, з яких: 24 975,96 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України гривні до долара станом на 25.06.2012 року становить 199 620,36 грн. ( 799,25 грн. за 100 доларів США) - заборгованість по кредиту, 9 448,62 доларів США, що еквівалентно 75 518,09 грн. - заборгованість по відсоткам, 11 488,98 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 9 530,00 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. На підставі даного рішення суду 22 серпня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист №1915/5022/2012. Як встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2016 року у справі № 607/781/16-ц відповідач належним чином своїх зобов`язань згідно умов договору кредиту не виконувала та у встановлений строк коштів не повернула, останній платіж щодо погашення кредиту здійснила 09 листопада 2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом станом на 17 грудня 2015 року, згідно якого загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком становила 68 761,85 доларів США, що еквівалентно 1 617 231,21 гривень, з яких: 24 975,96 доларів США - заборгованість за кредитом; 22 959,99 доларів США заборгованість за нарахованими відсотками; 720 доларів США комісія за користування кредитом; 20 105,99 доларів США, що еквівалентно 472 878,47 гривень пені за неналежне виконання зобов`язання, нарахованої за період з 16.12.2014 року по 16.12.2015 року. За наслідками розгляду вищевказаної справи суд ухвалив: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором кредиту в розмірі 68 761,86 доларів США, що еквівалентно 1 617 231,21 гривень, звернути стягнення на іпотечне майно квартиру по [ADDRESS] , загальною площею 50,3 кв.м., житловою 30,1 кв.м., що належить [PERSON] , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, із початковою ціною 662 695 гривень. На підставі даного рішення суду 17 січня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист №607/781/16-ц. Згідно протоколу проведення електронний торгів №445971 від 18 листопада 2019 року двокімнатна квартира загальною площею 50,3 кв.м. по [ADDRESS] , була реалізована на прилюдних торгах 18 листопада 2019 року за ціною 530 156,00 гривень. 26 листопада 2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Герелевич О.М. при примусовому виконанні виконавчого листа №607/781/16-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом 17 січня 2017 року на підставі п.15 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №54843778 у зв`язку з перерахунком коштів в сумі 456 498,40 грн. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором кредиту в розмірі 48 655 дол. США 95 центів, що за офіційним курсом Національного банку України гривні до долара США станом на 17 грудня 2015 року становить 1 144 349 грн. 02 коп. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такі висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Таким чином, з ухваленням у 2016 році рішення про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення боргу за кредитом зобов`язання відповідачки сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, і таке рішення на час розгляду даної справи відповідачкою в повній мірі не виконано та заборгованість за кредитним договором не погашена. Зобов`язання, яке існує у [PERSON] перед АТ «Альфа Банк», є зобов`язанням, яке визначене за рішенням суду у іноземній валюті з визначенням її еквіваленту у гривні. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України зокрема 3% від суми заборгованості за кредитом та 3% нарахованих на простроченні відсотки за користування кредитом. Звертаючись до суду з даним позовом у межах трирічного строку позовної давності, АТ «Альфа-Банк» надало розрахунок 3% річних за кредитним договором № 770/42-116 від 01 грудня 2005 року, виходячи із заборгованості боржника [PERSON] за тілом кредиту, яка була встановлена рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2016 року в сумі 24 975,96 дол. США - заборгованість за кредитом та в сумі 22 959,99 дол. США - заборгованість за нарахованими відсотками. Розрахунок 3% річних проведено за період з 15 березня 2017 року по 15 березня 2020 року та визначено заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість в сумі 2 283,22 дол. США (еквівалент гривні станом на 16 березня 2020 року - 59 566,90 грн.) та визначено заборгованість за ставкою 3% на відсотки за користування кредитом в сумі 2 098,93 дол. США (еквівалент гривні станом на 16 березня 2020 року - 54 758,88 грн.), що в сумі становить 4 382,14 дол. США (еквівалент гривні станом на 16 березня 2020 року - 114 325,78 грн.). Суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком в повній мірі, а саме в частині періоду за який було проведено розрахунок 3% річних, тому вважає за необхідне застосувати строк позовної давності початок перебігу якого розпочинається 10 червня 2017 року тобто за три роки до моменту звернення позивача із позовом до суду 10 червня 2020 року. Однак враховуючи, що 26 листопада 2019 року відбулося часткове погашення заборгованості за рахунок реалізації предмету іпотеки, розрахунок 3% річних повинен охоплювати період з 10 червня 2017 року по 26 листопада 2019 року. На спростування розрахунку позивача відповідач надала власний розрахунок 3% річних за період з 10 червня 2017 року по 26 листопада 2019 року розрахованих на основі суми кредитної заборгованості встановленої рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2012 року у справі №1915/5022/2012 в розмірі 296 157,43 грн., загальна суми яких становить 23 246,25 грн. Разом з цим суд вбачає невірним проведення розрахунку 3 % річних виходячи із суми заборгованості встановленої рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2012 року у справі №1915/5022/2012 в розмірі 296 157,43 грн., оскільки при обрахунку 3% річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Такий правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15 (провадження № 61-21851св18). Таким чином, прострочена сума заборгованості, зокрема заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість в сумі 2 283,22 дол. США та заборгованість за ставкою 3% на відсотки за користування кредитом в сумі 2 098,93 дол. США, встановлена рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2016 року у справі №607/781/16-ц, яке не оскаржувалося, вступило в законну силу та частково виконане шляхом перерахунку коштів на погашення заборгованості отриманих після примусової реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах 18 листопада 2019 року. Положеннями ст. 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №770/42/116 від 01 грудня 2005 року, нараховану за період з 10 червня 2017 року по 26 листопада 2019 року на підставі ст.625 ЦК України в сумі 98 685 грн 07 коп., виходячи з наступного розрахунку сум заборгованості: -сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість становить 51 410,51 грн. (3%*900/365*24 975,96 = 1 847,54 дол. США у гривневому еквіваленті станом на 11 вересня 2020 року становить 51 410,51 грн.); -сума заборгованості за ставкою 3 % на відсотки за користуванням кредитом становить 47 274,56 (3%*900/365*22 959,99 = 1 698,41 дол. США у гривневому еквіваленті станом на 11 вересня 2020 року становить 47 274,56 грн.). В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 102 грн. судового збору.

Outcome: partial