Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 жовтня 2015 року звернулась до суду з позовом до Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права приватної власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька [PERSON]. Ухвалою суд від 10 березня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] спадкоємця померлого [PERSON] першої черги за законом, який у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлого батька. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та пояснив, що 02 травня 2014 року помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, житлового будинку в с.Федорівка по вул.Кутузова, 23 Кодимського району та автомобіля «ВАЗ-2121», 1983 року випуску. Своїм заповітом померлий батько все належне йому майно заповів позивачці [PERSON], після чого вона звернулась до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовила їй у цьому через виниклий між нею та її рідним братом [PERSON] спір щодо розподілу спадкового майна. У звязку з цим, просив позов задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право приватної власності на належну померлому [PERSON] спадщину, оскільки спадкодавець все належне йому майно заповів сам позивачці. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Представник відповідача Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву від 05 жовтня 2015 року про розгляд справи без нього. Заявлений позов визнав. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі відповідача [PERSON] та представника Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області. Державний нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після смерті [PERSON] нею була заведена спадкова справа №128/2014. Заяви про прийняття спадщини померлого [PERSON] подали його діти [PERSON] та [PERSON] Однак, через виниклий між ними спір щодо розподілу спадкового майна та неможливість добровільного врегулювання, вона відмовила у видачі їм свідоцтв про право на спадщину померлого батька та рекомендувала звернутись до суду для вирішення виниклого спору. Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачами, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 02 травня 2014 року помер батько позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №374163, виданого 06 травня 2014 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть №211 від 06 травня 2014 року. Місце відкриття спадщини с.Федорівка Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшло наступне майно: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №9/6, площею 1.79 га., яка розташована на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №078446, виданого 25 березня 2005 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області відповідно до розпорядження №782 від 24 листопада 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №591; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №28/36, площею 1.52 га., яка розташована на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049357, виданого 20 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області відповідно до розпорядження №15 від 13 січня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №320; - жилий будинок з надвірними спорудами №23, розташований в с.Федорівка по вулиці Кутузова Кодимського району Одеської області; - легковий автомобіль марки "ВАЗ-2121", 1983 року випуску, державний номерний знак "В1436ОД", номер двигуна №6613554, номер кузова №0292175, який належав померлому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АГ №171538 від 25 червня 1983 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що 01 листопада 2006 року [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно, а також все те, що належатиме йому на день смерті, заповів позивачці [PERSON] Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У звязку цим, позивач у справі є спадкоємцем належної померлому [PERSON] спадщини за заповітом. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлого батька та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З такою ж заявою до нотаріуса звернувся і відповідач [PERSON] На підставі вказаних заяв державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори [PERSON] було заведено спадкову справу №128/2014. Відтак, відповідно до ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину померлого батька [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого за заповітом. 11 березня 2015 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне померлому [PERSON] майно, зокрема на 3/4 частини легкового автомобіля «ВАЗ-2121». У видачі свідоцтв на решту спадкового майна нотаріус відмовила через виниклий між спадкоємцями померлого спір (відмова нотаріуса №1222/02-14 від 30 жовтня 2015 року). Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, виходячи із способу розподілу спадкодавцем [PERSON] належного йому спадкового майна, з огляду на відсутність у відповідача [PERSON] права на обовязкову частку у спадщині померлого, враховуючи прийняття позивачем спадщини померлого батька та неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: partial