Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач АТ "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.05.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №308 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. 10.06.2013 року був укладений Додатковий договір №1 до вказаного договору, який був викладений в новій редакції. Згідно п.1.1.4 Додаткового договору №1 укладеного між сторонами 17.01.2014 року відповідачу встановлено кредит в сумі 8000,00 грн. зі сплатою процентів за користування в розмірі 28 % річних. 22.02.2018 року [PERSON] підписав заяву про приєднання №606753 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). За змістом заяви про встановлення відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання №606753 відповідачу 19.04.2018 року було встановлено кредит в розмірі 23 000,00 грн. на строк дії платіжної картки зі сплатою процентів за користування у розмірі 35,00% річних. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував умови договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 20.01.2020 року становить 23 101,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом 21 280,32 грн., заборгованість за процентами 1 383,70 грн., комісія 101,67 грн., пеня 245,40 грн., 3% річних 65,77 грн. та загальна сума втрат банку від інфляції 24,70 грн. Тому просить стягнути з відповідача на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 23 101,40 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн. Представник позивача Паскевич А.І. в підготовче засідання не з`явився, суду подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої у зв`язку з часковим погашенням боргу просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 9 060,31 грн., з яких заборгованість за кредитом 8 622,77 грн., комісія 101,67 грн., пеня 245,40 грн., 3 % річних 65,77 грн., втрати банку від інфляції 24,70 грн., крім того просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам цивільного законодавства, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.05.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №308 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с.10-14). 10.06.2013 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до Договору №20442, який був викладений в новій редакції (а.с.15-17). 17.01.2014 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] укладено додатковий договір №1 до договору №348047 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згдно якого відповідачу встановлено кредит у сумі 8000,00 грн. та сплатою процентів за коистування кредитом в розмірі 28 % річних (а.с.18-19). На підставі підписаної 22.02.2018 року [PERSON] заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), останньому було встановлено кредит в сумі 23 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,00% на рік (а.с.21-23). Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. В силу ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Правовідносини, що виникли між сторонами, носять зобов`язальний характер. Відповідно до вимог ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк (термін), тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. В порушення умов договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконав, кредит і відсотки за користування кредитом не погашені. Відповідно до ч.1 ст.546, ст.549 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання, і як передбачає п.3. ч.1 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком порушення зобов`язання. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. З матеріалів справи встановлено, що заборгованість [PERSON] перед банком становить 9 060,31 грн., з яких: заборгованість за кредитом 8 622,77 грн., комісія 101,67 грн., пеня 245,40 грн., 3 % річних 65,77 грн. та втрати банку від інфляції 24,70 грн.. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Волинське обласне управління АТ«Ощадбанк» є обґрунтованими, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 9 060,31 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2102,00 грн. слід повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 1051,00 грн., а 1051,00 грн. стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved