Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду та просить достроково припинити дію свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]», а також зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України вчинити дії щодо внесення змін та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що торгівельна марка за спірним свідоцтвом не використовується на території України протягом останніх трьох років, що передують зверненню позивача до суду щодо зазначених у свідоцтві товарів 30 класу МКТП На думку позивача, існують підстави для дострокового припинення дії свідоцтва України [NUMBER]. В обґрунтування права на звернення до суду позивач вказує, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2012 по справі № 5011-76/14414-2012 було порушено справу за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Державної служби інтелектуальної власності та [PERSON] про визнання недійсним належного останньому свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг. Підставою для подання позову було те, що належний [PERSON] знак за свідоцтвом України [NUMBER] є схожим настільки, що його можна сплутати з зареєстрованим раніше на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаком за свідоцтвом України [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Державної служби інтелектуальної власності України у запереченні на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дія свідоцтва може бути припинена лише за умови, якщо власник свідоцтва не зазначить поважні причини невикористання знака, внаслідок чого відповідачі 2, 3, 4 повинні довести факт використання знака, або зазначити поважні причини його невикористання. В судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог та відсутність порушених прав позивача та як наслідок підстав для звернення до суду з даним позовом. Надав до суду письмові заперечення разом з доказами використання спірного позначення, які на думку відповідача свідчать про використання знаку виходячи з вимог ст.16 Закону « Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Крім того, під час судового розгляду представник відповідача 2 надала письмові пояснення від 24.09.2013 та 16.10.2013 щодо використання спірного позначення за свідоцтвом України [NUMBER] з доказами на підтвердження доводів, зазначених у поясненнях. В обґрунтування відсутності підстав у позивача на звернення до суду з даним позовом посилалася на те, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] не є схожим зі знаком за свідоцтвом України [NUMBER] щодо товарів 16,35 та 39 класів МКТП на підтвердження чого надала копію висновку судової експертизи об»єктів інтелектуальної власності за № 3556 від 06.07.2012 року у справі № 5015/7380/11 Представник відповідача -2 просив відмовити у задоволенні позовної заяви повністю. Представник третьої особи - [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином. Вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, висновок судової експертизи, приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів, що виробляються однією особою, від товарів, що виробляються іншими особами. Відповідно до приписів пункту 1 статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарі і послуг» правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. 10.04.2008 Державним департаментом інтелектуальної власності на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано свідоцтво України [NUMBER] на знак для товарів і послуг знак «[INFO]» відносно товарів 30 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП). Напис знака за свідоцтвом України [NUMBER] наведено оригінальним шрифтом. Вказані обставини підтверджуються Випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг станом на 03.09.2013 р. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2012 по справі № 5011-76/14414-2012 було порушено справу за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Державної служби інтелектуальної власності та [PERSON] про визнання недійсним належного останньому свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг. Підставою для подання позову було те, що належний [PERSON] знак за свідоцтвом України [NUMBER] є схожим настільки, що його можна сплутати з зареєстрованим раніше на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаком за свідоцтвом України [NUMBER]. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 р. у справі N 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої ст. 4 ЦПК України 1963 р., поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам». Таким чином, звернення позивача до суду з позовом направлено на захист його оспорюваних прав та інтересів , що випливають зі знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] та узгоджується з вимогами ст.3 ЦПК України. Відповідно до положення C. - (1) ст.5 чинної для України Паризької конвенції про охорону промислової власності, якщо в країні використання зареєстрованого знака є обов'язковим, реєстрація може бути скасована лише по закінченні справедливого строку і тільки тоді, коли зацікавлена особа не подасть докази, що виправдовують причини її бездіяльності. Абз.1 п.4 ст.18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом C. - (1) ст.5 Паризької конвенції про охорону промислової власності та абз.2 п.4 ст.18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», за яким дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання, обов'язок доказування використання знака покладено на власника оспорюваного свідоцтва Як випливає з матеріалів справи, разом з запереченням та поясненнями на позовну заяву представник відповідача 2 надав документи, пов'язані з діяльністю суб'єктів господарювання, фотографії вивісок та упаковок, а також інші матеріали, у яких містяться написи зі словом «[INFO]» у різних формах. Згідно з положенням С. - (2) ст.5 Паризької конвенції про охорону промислової власності, застосування товарного знака його власником у такій формі, що відрізняється від зареєстрованої в якій-небудь з країн Союзу лише окремими елементами, що не змінюють відмітного характеру знака, не спричинює визнання недійсності реєстрації і не обмежує охорону, що надана знаку. Аналогічне положення, закріплене в абз.5 п.4 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». В зв'язку з цим, суд визнав доцільним встановлення обставин щодо того, чи є присутні в наданих представником відповідача 2 матеріалах написи зі словом «[INFO]» та чи мають вони форму знака за свідоцтвом України [NUMBER] або форму, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, що не змінюють відмітного характеру знака. Оскільки встановлення вказаних обставин вимагає застосування спеціальних знань, суд,

Outcome: approved