Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.01.2020 року до суду на новий розгляд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл житлової будівлі та земельної ділянки, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право за законом від 29.06.1996 року належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою [ADDRESS] , а також 1/2 частина земельної ділянки. Право власності зареєстровано в передбаченому законом порядку. Інша 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та земельної ділянки належить сестрі позивачки - відповідачці по справі - [PERSON] . Разом з тим, до теперішнього часу остання не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. З моменту відкриття спадщини відповідачка не надає доступу позивачці до будинку та зазначає, що вона є єдина спадкоємиця. Оскільки позивачка бажає користуватися будинком, як своєю власністю, тому вважає, що повинен бути проведений розподіл житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою [ADDRESS] , а також земельної ділянки, шляхом визначення порядку користування зазначеними об`єктами нерухомості. Просила провести розподіл житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами, а також земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] шляхом виділення [PERSON] в натурі житлові приміщення в житловому будинку літ. А-1, а саме: приміщення №4 площею 8,9 кв.м, №5 площею 5,8 кв.м, №6 площею 10,8 кв. м., №7 площею 3,1 кв.м, а також: убиральня літ. "Д", сарай літ."Ж", 1/2 частину огорожі №1, 1/2 частину колодязя питного №2, всього будівель і споруд на суму 133843 грн. 50 коп., що складає 45/100 реальних часток від всього домоволодіння, стягнувши з відповідача на свою користь різницю між вартістю ідеальних часток поділу домоволодіння у сумі 23379 грн. 00 коп. Виділити собі в натурі 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] за варіантом №3 графічно відображеного в додатку №7 до судової будівельно-технічної експертизи, а саме: для частини земельної ділянки, площею 172 кв.м: -від точки, розташованої на огорожі по вул. Лермонтова на відстані 1,5 м від огорожі з домоволодінням [NUMBER] вглиб ділянки на 3 м; -далі5,5 м під прямим кутом в сторону домоволодіння [NUMBER] ; -далі 13,0 м, під прямим кутом вглиб земельної ділянки; -далі 2,8 м. під прямим кутом в сторону домоволодіння [NUMBER] ; -далі 7,0 м вглиб земельної ділянки до перетину з торцевою огорожею на відстані 11 м від домоволодіння [NUMBER] та 12,43 м від домоволодіння [NUMBER] ; для частини земельної ділянки, площею 72 кв.м.: -від точки розташованої на огорожі по вул. Лермонтова на відстані 8,0 м. від огорожі з домоволодінням [NUMBER] вглиб ділянки на 3,7м; -далі 5,2м продовження, вздовж внутрішньої стіни житлового будинку літ. А-1 між приміщеннями №6,№7 та №8,№9; -далі 5,72 м під прямим кутом вздовж внутрішньої стіни житлового будинку літ. А-1 між приміщеннями №7,№4 та №3; -далі 1 м, продовження в сторону земельної ділянки № [NUMBER] до перетину з огорожею домоволодіння [NUMBER] на відстані 9,0 м від вул. Лермонтова та 13,07 м від торцевої огорожі. Стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, а саме витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3696 грн. 00 коп. та проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3040 грн. 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп. та судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася через свого представника Чередниченко Р.В. відповідно до розписки про отримання судової повістки та ст. 128 ЦПК України. Надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача, таким чином суд вважає за можливе розглянути справу без [PERSON] , відповідно до ст. 223 ЦПК України. Представник позивача адвокат Чередниченко Р.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилась, повідомлялася телефонограмами від 08.11.2021 р., 10.11.2021 р. та через свого представника адвоката Винник З.Г. У зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності відповідача, за участю її представника. Представник відповідача адвокат Винник З.Г. в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, що підтверджується розпискою у матеріалах справи, причну неявки суду не повідомила. У зв`язку з неодноразовою неявкою сторін у судові засідання призначені на 20.09.2021р., 08.10.2021 р., 10.11.2021 р. та 18.11.2021 р. , суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, вважає позов про розподіл житлової будівлі та земельної ділянки обґрунтованим та підлягає задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 червня 2016 року (а.с.119 т.1), виданого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори спадкоємцями майна(житлового будинку) громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] є позивач по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно з цим Свідоцтвом, спадщина складається з житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку не видано. (а.с.119-121 т.1). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 червня 2016 року(а.с.122 т.1), виданого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори спадкоємцями майна(земельної ділянки) громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] є позивач по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно з даним Свідоцтвом, спадщина складається з земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0488 га, розташованої за адресою [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки видано [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки не видано. (а.с.122-124 т.1). Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частина 1 статті 1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16 вказано, що «відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину». Тлумачення статті 1278 ЦК України свідчить, що якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Тлумачення частини другої статті 367 ЦК України свідчить, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок». У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Вирішуючи питання про розподіл житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , суд виходить з висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 261-1 від 14.02.2018 року, вважає що найбільш доцільним провести розподіл житлового будинку літ. А-1 та господарських будівель та споруд (додаток № 6) за Варіантом № 3 (а.с.164 т.1). Дійсна вартість житлового будинку [ADDRESS] складає 314 445 грн. 00 коп. -1-му співвласнику пропонується: в житловому будинку літ А-1 - приміщення: №1 - площею 2,9 кв.м; №2 - площею 7,6 кв.м, №3 площею 24,7 кв.м; №8 площею 4,9 кв.м; №9 площею 10,2 кв.м, а також літній душ літ Є; 1/2 частина огорожі №1 - колодязь питной №2 замощення №3. Всього будівель і споруд на суму 180601 грн. 50 коп., або 57/100 реальних часток від всього домоволодіння, тобто на 23379 грн. більше,ніж передбачалося на 1/2 ідеальних часток; -2-му співвласнику пропонується: в житловому літ. А-1 приміщення №4 площею 8,9 кв. м.; №5 площею 5,8 кв.м; №6 - площею 10, 8 кв.м; № №7-площею 3,1 кв.м, а також убиральня літ Д, сарай літ. Ж, а також 1/2 огорожі №1, колодязь питной №2. Всього будівель і споруд на суму 133843 грн. 50 коп. або 43/100 реальних часток від всього домоволодіння, тобто на 23379 грн. менше, ніж передбачалося на 1/2 ідеальних часток. -1-му співвласнику пропонується земельна ділянка площею 488*1/2 =244 кв.м, в тому числі під будівлями і спорудами; -2-му співвласнику пропонується земельна ділянка загальною площею 488*1/2= 244 кв.м, яка складається з двох - площею 72 кв.м та площею 172 кв.м (172+72=244 кв.м), в тому числі під будівлями і спорудами. Межа суміжного землекористування згідно варіанту №3 поділу земельної ділянки по [ADDRESS] (для частини земельної ділянки площею 172 кв.м) -від точки, розташованої на огорожі по вул. Лермонтова на відстані 1,5 м від огорожі з домоволодінням [NUMBER] вглиб ділянки на 3 м; -далі5,5 м під прямим кутом в сторону домоволодіння [NUMBER] ; -далі 13,0 м, під прямим кутом вглиб земельної ділянки; -далі 2,8 м. під прямим кутом в сторону домоволодіння [NUMBER] ; -далі 7,0 м вглиб земельної ділянки до перетину з торцевою огорожею на відстані 11 м від домоволодіння [NUMBER] та 12,43 м від домоволодіння [NUMBER] ; (для частини земельної ділянки, площею 72 кв.м.): -від точки розташованої на огорожі по вул. Лермонтова на відстані 8,0 м. від огорожі з домоволодінням [NUMBER] вглиб ділянки на 3,7м; -далі 5,2м продовження, вздовж внутрішньої стіни житлового будинку літ. А-1 між приміщеннями №6,№7 та №8,№9; -далі 5,72 м під прямим кутом вздовж внутрішньої стіни житлового будинку літ. А-1 між приміщеннями №7,№4 та №3; -далі 1 м, продовження в сторону земельної ділянки № [NUMBER] до перетину з огорожею домоволодіння [NUMBER] на відстані 9,0 м від вул. Лермонтова та 13,07 м від торцевої огорожі (а.с.160 т.1). Крім того, при поділі земельної ділянки за варіантом, прописаним вище, суд вважає що він є найбільш доцільний, оскільки він не буде обтяжений сервітутом. Як вбачається з вищевикладеного висновку, за Варіантами поділу у Додатку № 4 (а.с.169 т.1) та Додатку № 5 (а.с.170 т.1) яскраво жовтим відмічена частина земельної ділянки, яка пропонується у власність одному співвласнику, яка обмежена сервітутом для можливості обслуговування іншим співвласником стіни житлового будинку. Враховуючи неприязнені стосунки сторін по справі, суд вважає поділ земельної ділянки за додатками № 4 та 5 - не доцільним. При таких обставинах суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити та поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передавши позивачу [PERSON] 45/100 частку домоволодіння та відповідачу [PERSON] 57/100 часток цього домоволодіння і визначити за ними право приватної власності на відокремлені частки житлового будинку і узаконені в передбаченому законом порядку господарські будівлі і споруди з урахуванням сталого порядку користування земельною ділянкою та встановити порядок користування земельною ділянкою та виділити сторонам в користування частки відповідно до висновку № 3 судової будівельно-технічної експертизи від 14 лютого 2018 року відповідно до сталого порядку користування земельною ділянкою: варіант № 3, додаток № 6,№ 7 - позивачу [PERSON] земельна ділянка, зафарбована в блакитний колір, [PERSON] земельна ділянка зафарбована в помаранчевий колір. Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у відповідача є спір, в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., витрат за проведення експертиз в сумі 6736 грн. та судового збору, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З роз`яснень п. 47 пленуму Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» слідує, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин суду надано ордер серії ДН від 27.07.2016 року(а.с.3 т.1), договір про надання правової допомоги у суді від 27.07.2016 року(а.с.30 т.1), квитанція від 02.03.2018 року, з якої вбачається, що [PERSON] було сплачено адвокату Чередниченко Р.В. за участь у слуханні справи у суді за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл житлової будівлі та земельної ділянки, вселення в житлову будівлю суму у розмірі 5000 грн., а також описом робіт, виконаних адвокатом та проведених витрат необхідних доля надання правової допомоги (а.с.195 т.1). Крім того, згідно квитанції №404783 від 10.04.2017 року(а.с.192 т.1) та квитанції №404788 від 10.09.2017 року (а.с.193 т.1), позивачем було здійснено оплату за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3696 грн. та додаткової судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3040 грн. по зазначеній справі. У відповідність до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., сплачений [PERSON] , відповідно до квитанції від 27.07.2018 року (а.с.1 т.1), а також витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3696 грн. 00 коп., витрати за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3040 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved