Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 11 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року. 23.0.42018 року подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, якою просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.09.2001 року зареєструвала шлюб з [PERSON], який 26.09.2005 року було розірвано. [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу відповідач жодного разу з донькою не бачився та не виявляв бажання бачитися. Аліменти відповідач на дитину не сплачує та жодної допомоги на її утримання не надає, у вихованні дитини не допомагає. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, не дбає про її нормальне самоусвідомлення не сприяє розвитку культурних та інших духовних цінностей. Жодного разу не відвідував навчальний заклад та не цікавився її навчанням. Відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що шкодить інтересам дитини. Це свідчить, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. В зв'язку з чим просила суд позбавити його батьківських прав відносно його дочки [PERSON]. Також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. Заяви та клопотання від учасників справи не надходили. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 14 грудня 2017 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було відкрито провадження у справі. 10 січня 2018 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ухвалено перейти до розгляду справи у загальному порядку. В зв'язку з відстороненням судді [PERSON] з 01 жовтня 2018 року від здійснення правосуддя, був здійснений повторний розподіл справи. 10 жовтня 2018 року справу було розподілено суді Франчук О.Д. та ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області прийнято її до провадження. Виклик відповідача [PERSON] в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на сайті "Судової влади", однак будучи належним чином повідомленим, відповідач не з'явився до суду та причини неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а також тих обставин, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву до суду не подав, тієї обставини, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного вирішення справи, на підставі вимог статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні позивач підтримала обставини викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] Під час дослідження письмових доказів, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано 26 вересня 2005 року (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Неповнолітня [PERSON] зареєстрована за місцем мешкання її матері в квартирі [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до довідки № 15 від 26.02.2018 року неповнолітня [PERSON] навчається в 6 (10) Б класі Южноукраїнської гімназії № 1. Як вбачається з характеристики та довідки з навчального закладу, вихованням дівчинки займається мати. Батько на батьківські збори не з'являється з вчителями не спілкується (а.с. 91,92) Згідно довідки № 83238 КЗ «Южноукраїнська міська лікарня» неповнолітня [PERSON] перебуває на обліку у дитячій поліклініці. На прийом в лікарню з неповнолітньою приходила матір, батько в лікарню не з'являвся. Що свідчить про те, що лише мати опікується здоров'ям дівчинки (а.с.79) Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 21.03.2018 року № 72 орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON]., щодо його неповнолітньої дочки [PERSON] V. Оцінка суду. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції з прав дитини, ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя і несуть відповідальність за її виховання та розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 ч. 1 п.2 СК України передбачає, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Тому, приймаючи до уваги що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дочки, не цікавиться її життям, фізичним і духовним розвитком, не піклується про стан її здоров'я, та матеріально не забезпечує дівчинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], підлягають задоволенню. На думку суду, позбавлення [PERSON] його батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини. Що стосується вимоги про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1000.00 грн, Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів, у межах платежу за один місяць. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 гривень судового збору, сплаченого при звернені з позовом до суду за вимогу про позбавлення батьківських прав. (а.с.1). Також, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даною вимогою.

Outcome: approved