Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 23.03.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївській області про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 47. Від шлюбу в них з відповідачем народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалося через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. Жоден з подружжя не намагається відновити сімейні відносини, сім»я перестала існувати, тому позивач вважає, що шлюб з відповідачем необхідно розірвати. На примирення не згодна, просила позовні вимоги задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Смолик». В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а справу слухати без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, а тому, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївській області про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 022276 (а.с.4). Відповідно до копій свідоцтв про народження Серії І-ФП № 161237 від 29 травня 2012 року та Серії 1-ФП № 068253 від 13 листопада 2007 року від шлюбу народилися: син- Смолик [PERSON], про що 29 травня 2012 року складено відповідний актовий запис № 8 (а.с. 7) та донька - [PERSON], актовий запис № 301 від 13 листопада 2007 року (а.с.8). Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ \~ За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. Прізвище відповідача на її прохання належить залишити шлюбне - «Смолик». Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved