Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

в позові вказано, що 05/11/2013 р. позивач та [PERSON] уклали Рамкову угоду №FW1301.766, відповідно до умов якої позивач зобов`язався кредитувати відповідача, а відповідач зобов`язався належним чином виконувати зобов`язання щодо повернення позики та виконувати інші умови договору. 14/11/2013 р. позивач та [PERSON] уклали договір №1301.43459/ FW1301.766, відповідно до умов якого надано позику на суму 165000 доларів США під 9,85% на 20 місяців. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача та його поручителів за вказаним договором складає 3510602,79 гривень. Також 26/12/2014 р. позивач та [PERSON] уклали договір №302.44916/ FW1301.766, відповідно до умов якого відповідачу надано позику в сумі 170000 гривень під 23% річних на 4 місяці. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача та його поручителів за вказаним договором складає 260499,09 гривень. Також 05/11/2013 р. між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки. Тому позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за їх зобов`язаннями. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, що в ньому зазначені та надала пояснення про те, що між позивачем та [PERSON] було укладено два договори позики, однак відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] відмовилась надати пояснення по суті позову та просила про відкладення судового розгляду з тих підстав, що у неї є намір запросити для себе представника, однак в супереч ч. 3 ст. 27 ЦПК України не забезпечила явку в судове засідання такого представника, не надала докази неможливості для представника прибути в судове засіданні, не забезпечила явку в судове засідання іншого представника. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "[PERSON] проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Отже відповідачі належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду спору за їх участі, а тому вони реалізували своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідачів було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування їх заперечення і спростування позову. Тому у зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації принципу юридичної визначеності в даному спорі судом ухвалено здійснити розгляд відповідного спору. Також ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08/10/2015 р. скасовано ухвалу місцевого суду в частині відмови у відкритті провадження за позовом до [PERSON] Судом встановлено наступні обставини. 05/11/2013 р. позивач та [PERSON] уклали Рамкову угоду №FW1301.766, відповідно до умов якої позивач зобов`язався кредитувати відповідача, а відповідач зобов`язався належним чином виконувати зобов`язання щодо повернення позики та виконувати інші умови договору. 14/11/2013 р. позивач та [PERSON] уклали договір №1301.43459/ FW1301.766, відповідно до умов якого надано позику на суму 165000 доларів США під 9,85% на 20 місяців. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача та його поручителів за вказаним договором складає 3510602,79 гривень. 26/12/2014 р. позивач та [PERSON] уклали договір №302.44916/ FW1301.766, відповідно до умов якого відповідачу надано позику в сумі 170000 гривень під 23% річних на 4 місяці. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача та його поручителів за вказаним договором складає 260499,09 гривень. 02/04/2015 р. позивачем складено вимоги про дострокове виконання спірних зобов`язань, які 03/04/2015 р. та 06/04/2015 р. направлено відповідачам. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В свою чергу відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так само відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В п. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов`язані надати суду докази до початку розгляду спору по суті. При цьому відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Так відповідачі не надали суду жодного доказу чи розрахунку на заперечення прохань, доказів і розрахунків позивача. В свою чергу відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином позивачем не пропущено строку, передбаченого в ст. 559 ЦК України щодо звернення з позовом до поручителів. Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України). В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Отже позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved