Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій [PERSON] просить встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю заявника. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] та [INFO] померла на тимчасово окупованій території. Факт смерті [PERSON] підтверджений документами, які складені без урахування вимог чинного законодавства України, а саме лікарське свідоцтво про смерть було видано (далі мовою оригіналу) «Центр первичной медико-санитарной помощи г. Макеевка Министерства здавоохранения Донецкой Народной Республики». Заявник [PERSON] звернулася до Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) з проханням зареєструвати смерть матері, однак в видачі свідоцтва про смерть відмовлено з роз`ясненням потреби в судовому порядку встановити факт смерті особи в певний час. Під час підготовки заяви про встановлення факту смерті для подачі до суду встановлено певні перешкоди, а саме [PERSON] не має можливості документально підтвердити ступінь родинного зв`язку з [PERSON] з огляду на розбіжність написання по-батькове померлої матері в паспорті та свідоцтві про народження заявника. З огляду таких обставин, заявник звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду адресовано заяви про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримано, зазначено, що оспорювані права підлягають захисту в порядку п. 5 ч. 2 ст. 239, п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Представник заінтересованої особи Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, на адресу суду в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України надіслано лист про відсутність заперечень по суті заяви [PERSON] , з проханням проводити розгляд справи в відсутність заінтересованої особи. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, пояснень по суті заяви не надала, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судове засідання для [PERSON] , місцем проживання якої є тимчасово непідконтрольна територія Донецької області (м. Макіївка), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно нотаріально посвідченої довіреності [PERSON] .В. уповноважила [PERSON] на представництво її прав та інтересів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Макіївка Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серійний номер [NUMBER] від 16.04.1969 року Совєтським районним відділом ЗАГС м. Макіївка 21.08.1952 року складено актовий запис за № 1049 про народження [INFO] [PERSON] , батьком якої записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серійний номер [NUMBER] від 21.12.1974 року Червоногвардійським відділом ЗАГС м. Макіївка Донецької області 21.12.1974 року складено актовий запис про одруження [PERSON] та [PERSON] , дружині (заявнику по справі) присвоєно прізвище за чоловіком « [PERSON] » (а.с. 12). Згідно паспорта громадина України серійний номер [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , уродженка села Нове Ізяславського району Хмельницької області, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 6). На ім`я [PERSON] видано посвідчення учасника війни серійний номер [NUMBER] (а.с. 7). 29.05.2019 року Державним архівом Хмельницької області на запит [PERSON] надано копію медичного запису про народження [PERSON] в 1930 році (а.с. 9). Згідно медичного запису [INFO] народжена [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про одруження серійний номер [NUMBER] 28 квітня 1952 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 69, видане установою, яка іменується (далі мовою оригіналу): «Центр первичной медико-санитарной помощи г. Макеевка Министерства здавоохранения Донецкой Народной Республики», - [INFO] померла [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно листа Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 16.20-5-166 від 07.11.2019 року у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] відмовлено, оскільки у заявника [PERSON] відсутнє лікарське свідоцтво про смерть, форма якого визначено наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», при цьому заявнику роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (а.с. 18). Положенням ч. 2 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Розбіжність в зазначенні по-батькове померлої матері в паспорті та свідоцтві про народження заявника, відповідно « [PERSON] » та « [PERSON] » є перешкодою для звернення [PERSON] до суду з заявою про встановлення факту смерті матері. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язаний з необхідністю встановлення в порядку ст. 317 ЦПК України факту смерті останньої з метою подальшого оформлення спадкових справ на спадщину, відкриту після смерті померлої. Можливість встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту родинних відносних, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Відповідно ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України суд, -

Outcome: approved