Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову покликаються на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк"(на даний час АТ КБ "Приватбанк") з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 17.11.2016 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та « Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду. Щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. При укладанні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В порушення умов договору відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, та допустив заборгованість перед банком, яка станом на 15.09.2019 р. становить 85372,99 грн., та складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 31306,17 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 19750,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 29375,25 грн.; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. - 400,00 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4041,57 грн. Ухвалою Рівненського міського суду від 23.10.2019 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження призначено розгляд цивільної справи в судове засідання з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Згідно поданого клопотання, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією. З заявою з проханням слухати справу за його відсутності до суду не звертався , письмового відзиву на позов, суду не подав. Причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, у зв`язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, з письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослiдивши письмовi матеріали по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до підписаної заяви № б/н від 17.11.2016 року отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та « Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 15.09.2019 року становить в сумі 85372,99 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 31306,17 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 19750,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 29375,25 грн.; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. - 400,00 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4041,57 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Тіло кредиту. Це та сума, яку отримав в борг позичальник. Як встановлено судом позичальник оформив кредит на суму 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В разі погашення кредиту ця сума зменшується на величину грошових коштів, які були виплачені в минулому місяці. Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку суд не погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31306,17 грн. Позивачем не надано суду, а судом не встановлено укладення між сторонами додаткових договорів щодо збільшення розміру кредиту, тому суд прийшов до висновку, що підлягає до стягнення з відповідача заборгованість за тілом кредиту на суму 8000,00 грн. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. На підставі п. 2.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статями 625,1048 ЦК України позивач не пред`явив. Отже, суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 19750,00 грн. до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог в цій частині, зокрема, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та достовірних доказів на підтвердження зазначеної вимоги. Зокрема немає належних доказів дати використання відповідачем кредиту в сумі 8000,00 грн., що дає право на збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом на відповідну дату нарахування процентів, а судом таких доказів не встановлено. Окрім того, згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню за прострочене зобов`язання -29375,25 грн.; пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 400,00 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. У той же час, згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань позичальником є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій. Водночас визначений у розрахунку загальний розмір штрафів 4541,57 грн., зважаючи на встановлений судом розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 8000,00 грн., суд вважає необгрунтованим і беручи до уваги визначені правила, нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у розмірі 900,00 грн. (500 грн.00 коп. +( 8000,00 грн. х 5%). Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 17.11.2016 року, становить 8900,00 грн. (8000,00 грн. + 900,00 грн.). Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 200, 26 грн. (1921 грн. 00 коп. х 8900,00 грн. / 85372,99 грн.). На підставі наведеного ст.ст. 526, 527,530, 599 ЦК України,

Outcome: partial