Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

В червні 2015 року позивач виконавчий комітет Чернівецької міської ради як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON]-П.А. звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та заборону відчуження квартири. Посилався на те, що малолітня [PERSON]-П.А., [INFO], з 07 квітня 2015 року перебувала в комунальній медичній установі «Міська дитяча клінічна лікарня» на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоровя про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07 квітня 2015 року. Відповідно до листа КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» [PERSON]-П.А. була доставлена в брудному одязі, недоглянута. За період перебування на стаціонарному лікуванні батьки жодного разу не відвідували малолітню дитину, станом та здоровям не цікавились, необхідних речей та медикаментів дитині не приносили та не передавали. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26 травня 2015 року № 298/10 малолітню [PERSON]-П.А. було направлено в КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини», де вона перебуває до даного часу. Батько дитини [PERSON] та мати [PERSON] без поважних причин самоусунулись від її виховання та утримання, не виявляють бажання забирати доньку, не проявляють зацікавленості в її подальшій долі. Мати [PERSON] зловживає алкогольними напоями, постійно за адресою реєстрації в квартирі [ADDRESS] не проживає. Батько [PERSON] 09 вересня 2014 року був звільнений з місць позбавлення волі. Відповідно до інформації управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Чернівці ради [PERSON] з 13 лютого 2014 року призупинено виплату державної соціальної допомоги при народженні дитини [PERSON]-П.А. Сімя [PERSON] перебуває з 02 грудня 2013 року під соціальним обслуговуванням Чернівецького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді. За цей час вихованням та утриманням малолітньої дитини займався дідусь [PERSON], який є батьком відповідачки. 07 квітня 2015 року працівниками служби у справах дітей міської ради та Чернівецького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді проведена профілактична робота з [PERSON], якому надано повну інформацію щодо збору необхідних документів для повернення малолітньої [PERSON]-П.А. на виховання та утримання в сімю, він був письмово попереджений про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обовязків. Відповідачі до служби у справах дітей Чернівецької міської ради не зявляються, на телефонні дзвінки не відповідають, на контакт не йдуть. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 квітня 2011 року [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до старшого сина [PERSON], [INFO]. 14 травня 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON]-П.А. у звязку з тим, що вони ухиляються від виконання своїх обовязків по її вихованню. На підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 297/10 від 26 травня 2015 року та висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради № 01/02-24/1434 від 29 травня 2015 року встановлено доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх малолітньої доньки [PERSON]-П.А. До влаштування дитини до КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» та КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» [PERSON]-П.А. зареєстрована та фактично проживала в [INFO], вона має право користування цим житлом. Відповідно до п.3 ч.3 ст.71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем, або членами його сімї понад шість місяців у випадку влаштування дитини на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сімю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сімї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно ст.248 ч.1 Сімейного кодексу України дитина-сирота та дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоровя, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сімї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ст.25 ч.3 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку, піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сімї, жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх у цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сімї, незалежно від того, чи проживають у житловому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сімї. Згідно ст.17 ч.4 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача виконавчого комітету Чернівецької міської ради як органу опіки та піклування позовні вимоги підтримав повністю, просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], а також стягнути судові витрати на користь держави з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що відповідно до листа Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації № 1305 від 19 червня 2015 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 березня 1999 року, яка померла, однак до даного часу спадщину ніхто не прийняв, в тому числі і відповідачка [PERSON], у звязку з чим їй ця квартира не належить. Представник третьої особи прокуратури Шевченківського району м. Чернівці в судовому засіданні позовні вимоги вважає обґрунтованими, вважає, що є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно доньки Каріни-Пауліни в інтересах дитини, оскільки вони не бажають займатись її вихованням та утриманням, самоусунулись від виконання своїх батьківських обовязків. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання тричі не зявились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином судовою повісткою за місцем реєстрації, про причини неявки суду не повідомили, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги часткового обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.5- 6). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] без поважних причин самоусунулись від виховання та утримання дитини, не проявляють зацікавленості в її подальшій долі. Мати [PERSON] зловживає алкогольними напоями, постійно за адресою реєстрації не проживає. Батько [PERSON] 09 вересня 2014 року був звільнений з місць позбавлення волі, що підтверджується довідкою про звільнення (а.с.26). Малолітня [PERSON]-П.А. 07 квітня 2015 року була доставлена в КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоровя про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07 квітня 2015 року (копія акту на а.с.15), так як була вилучена з квартири [ADDRESS], де перебувала з батьком, який її не доглядав, квартира знаходиться в антисанітарному стані, що підтверджується актом обстеження від 07 квітня 2015 року (копія на а.с.16). Відповідно до листа КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» № 206/01-21 від 12 травня 2015 року (копія на а.с.19) [PERSON]-П.А. була доставлена в приймальне відділення дитячої лікарні в брудному одязі, недоглянута. За період перебування на стаціонарному лікуванні батьки жодного разу не відвідували малолітню дитину, станом її здоровям та розвитком не цікавились, необхідних речей та медикаментів дитині не приносили та не передавали. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26 травня 2015 року № 298/10 малолітню [PERSON]-П.А. було направлено в КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини», де вона перебуває до даного часу (копія рішення на а.с.10). Свідок [PERSON] показала суду, що вона працює директором КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». За весь час перебування малолітньої [PERSON]-П.А. в їх закладі батьки дитини жодного разу її не навідали, не цікавились її здоровям, ні разу не принесли передачу. Дитина поступила з затримкою в розвитку, була перелякана, практично не розмовляла, так як з нею ніхто не займався, однак на даний час стан здоровя її значно покращився, в тому числі психічний, вона вже розмовляє. Вважає, що буде доцільним позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх доньки, так як це є в інтересах дитини. Вони були позбавлені батьківських прав і відносно старшого сина [PERSON], якого усиновили і він знаходиться в іншій родині. Малолітня [PERSON]-П.А. також може бути усиновлена, рости і виховуватись в нормальній сімї. Сімя [PERSON] перебуває з 02 грудня 2013 року під соціальним обслуговуванням Чернівецького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді. За цей час вихованням та утриманням малолітньої дитини [PERSON]-П.А. займався дідусь [PERSON] Працівниками служби у справах дітей міської ради та Чернівецького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді проведена профілактична робота з [PERSON], якому надано повну інформацію щодо збору необхідних документів для повернення малолітньої [PERSON]-П.А. на виховання та утримання в сімю. Батько дитини був письмово попереджений про відповідальність за неналежне виконання батьківських обовязків, мати до центру не зявлялась, на телефонні дзвінки не відповідала, на контакт не йшла. Відповідачі проігнорували рекомендації та відмовились від співпраці (копія листа на а.с.20). Ці ж обставини підтвердив в судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON], який є працівником цієї служби. Також пояснив, що з квітня 2015 року вони не можуть знайти відповідачку [PERSON], її місце проживання невідоме, оскільки за місцем реєстрації вона не проживає, відповідач [PERSON] також за адресою [ADDRESS] не проживає, його місце перебування їм невідоме, телефонного звязку з ними немає. Зі слів співмешканки відповідача [PERSON] він не займався вихованням доньки, вона була без його догляду. Квартира, в якій відповідач проживав з дитиною, знаходиться в антисанітарному стані, там немає умов для проживання дитини. Вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх доньки є і інтересах дитини, так як вони взагалі не займаються її вихованням та утриманням. Виконавчий комітет Чернівецької міської ради прийняв рішення № 297/10 від 26 травня 2015 року, яким надав суду висновок про те, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх малолітньої доньки Каріни-Пауліни, так як вони не виконують своїх батьківських обов'язків (а.с.7-9), цей висновок представник органу опіки та піклування підтримав в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає достовірно встановленим в судовому засіданні, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] безпідставно ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню своєї малолітньої доньки Каріни-Пауліни, не піклуються про її здоровя, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримують її, відмовляються забирати з будинку дитини, а тому їх належить позбавити батьківських прав по відношенню до доньки Каріни-Пауліни, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Відповідно до ст.25 ч.3 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку, піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сімї, жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх у цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сімї, незалежно від того, чи проживають у житловому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сімї. Згідно ст.17 ч.4 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відносно цих вимог встановлено, що до влаштування дитини до КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» та КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» [PERSON]-П.А. зареєстрована та фактично проживала в [INFO], в якій також зареєстрована відповідачка [PERSON], її брат [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою КЖРЕП № 5 від 23 січня 2015 року про склад сімї (а.с.24). Відповідно до листа Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації № 1305 від 19 червня 2015 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 березня 1999 року, яка померла, однак до даного часу спадщину ніхто не прийняв, в тому числі і відповідачка [PERSON] Представник позивача ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не навів належного обґрунтування позовних вимог в частині належності відповідачці цього житла і не надав доказів в їх підтвердження. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині заборони відчуження квартири [ADDRESS] є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки ця квартира не належить відповідачам як батькам малолітньої дитини [PERSON]-П.А., належить іншій особі, а тому забороняти іншій особі її відчуження суперечить вимогам чинного законодавства. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідачів на користь Державного бюджету України в розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного. На підставі викладеного, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial