Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]\~обєднаного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Житомирській області, у якому просила стягнути з відповідача 1575,36 грн., з яких 1391,51 грн. інфляційні збитки, 183,85 грн. 3% річних за користування чужими коштами. Позовні вимоги умотивовані тим, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2011 року у справі № 2-А-3167/2011 за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду в Богунському районі м. Житомира визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду в Богунському районі м. Житомира щодо виплати [PERSON] щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, у розмірах менших, ніж визначено законом України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язано Управління Пенсійного фонду в Богунському районі м. Житомира здійснити перерахунок та виплату [PERSON] державної соціальної допомоги, як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, з урахуванням проведених виплат з 02.02.2011 року і до 23.07.2011 року включно, у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 3491-VI та Постанови КМ України № 745 від 06.07.2011 року з урахуванням проведених виплат. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 05.06.2012 року постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2011 року у справі № 2-А-3167/2011 залишено без змін. Загальна сума, яка підлягала сплаті відповідачем на користь [PERSON] становить 1009,66 грн., що підтверджується змістом листа Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі, Житомирської області № 362/М-02 від 23.04.2013 року, однак станом на момент подання цього позову грошові кошти в сумі 1009,66 грн., які підлягали сплаті згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2011 року у справі № 2-А- 3167/2011, не виплачені, що свідчить про прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, тому позивачка вважає, що до спірних правовідносин за її позовом підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних та 3 % річних. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та розпочато підготовче провадження. (а.с. 25-26) 25.09.2018 року до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача вказав, що просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, оскільки виплата пенсій, надбавок, підвищень, які здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету проводиться органами Пенсійного фонду України з виділених бюджетних асигнувань для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством. На виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2011 року у справі № 2-А-3167/2011 управлінням проведено нарахування позивачу щомісячних доплат до пенсії як дитині війни у відповідності із ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, розмір якої дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно, починаючи з 02.02.2011р. по 22.07.2011р. у розмірі 1009,66 грн., проте кошти не виплачені, так як виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Також, в постанові Верховного суду України від 26.05.2015 у справі № 21-199а15 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, отже, дії відповідача є правомірними та вмотивованими, тому позов підлягає залишенню без задоволення. (а.с. 28-32) 19.11.2018 року відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 2.3.51 Засад використання автоматизованої системи документообігу Богунського районного суду \~м. Житомира призначено повторний автоматизований розподіл справи та цивільну справу за позовною заявою [PERSON]\~до [PERSON]\~обєднаного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Житомирській області\~про стягнення\~боргу за\~несвоєчасне виконання\~грошового зобовязання передано в провадження судді Ведмідь Н.В. в порядку, визначеному\~п. 15.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою судді\~Богунського районного\~суду \~м.\~Житомира Ведмідь Н.В. від 21.11.2018 року справу прийнято до свого провадження. (а.с. 38) Протокольною ухвалою Богунського районного суду м. Житомира суду від 12.03.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. (а.с. 51-52). Позивач у судове засіданні не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених відзиві. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу свої заперечень проти позову та підтверджено доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2011 року позов \~[PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Богунському районні м. Житомира про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Богунському районні м. Житомира щодо виплати [PERSON] з 02.02.2011 року щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни у розмірах менших, ніж визначено ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни , зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Богунському районні м. Житомира здійснити перерахунок та виплату [PERSON] державної соціальної допомоги як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, \~які \~втратили працездатність, визначеного законом, \~з урахуванням проведених виплат з 02.02.2011 \~року і до 23.07.2011 року включно, у звязку \~з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року №3491-VI та Постанови Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011 року з урахуванням проведених виплат. (а.с. 10) Ухвалою [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012 року постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2011 року у справі № 2-А-3167/2011 залишено без змін. (а.с. 11) Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі, Житомирської області від 23.04.2013 року № 362/М-02, за постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2011 року № 2-А-3167/2011 у добровільний строк [PERSON] здійснено перерахунок державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 02.02.2011 року по 22.07.2011 року, відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з урахуванням здійснених виплат. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" фінансування зазначеної виплати проводиться тільки за рахунок коштів Державного бюджету України. Однак фінансування на виплату доплат пенсій за рішеннями судів з державного бюджету не провадилось. Різниця належної суми пенсії на виконання рішення суду в розмірі 1009,66 грн. була включена у відомості на виплату пенсії та буде виплачена після надходження фінансування. (а.с. 12) Як зазначено відповідачем у відзиві, кошти у розмірі 1009,66 грн. не виплачені. (а.с. 30) За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією [PERSON] Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5\~ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Вказана правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Як встановлено судом, згідно з листом відповідача від 23.04.2013 року на виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира був проведений перерахунок пенсії позивача за період з 02.02.2011 року по 22 липня 2011 року та\~ нараховано 1009,66 грн., однак вказане грошове зобов'язання відповідач не виконав та не виплатив позивачу зазначену суму грошових коштів. Отже, відповідач порушив грошове зобов'язання, а тому суд дійшов висновку про те, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до\~статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За нормою ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, який нарахований позивачем за період з 06.06.2012 року, тобто з наступного дня після набрання постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2011 року по адміністративній справі №2-а-3167/11 законної сили та по 01.07.2018 року, тобто до першого числа місяця, у якому позивач звернувся до суду, який суд вважає вірним та враховуючи норму ч. 1 ст. 13 ЦПК України, дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача на користь [PERSON] 1391,51 грн. - інфляційних збитків та 183,85 грн. - 3% річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.\~ \~Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija\~v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі вищевикладеного, оцінивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON]\~до\~[PERSON]\~обєднаного управління\~Пенсійного\~фонду\~України в\~Житомирській\~області\~про стягнення\~боргу\~за\~несвоєчасне виконання\~грошового\~зобовязання підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved