Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюбу між нею та відповідачем, який було зареєстровано 31.05.2019 року у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 739, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 травня 2019 року у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено актовий запис № 739, що стверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від подружнього життя сторони спільних дітей не мають. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що між сторонами відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, шлюб має формальний характер, позивач не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, а тому примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 2), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй її дошлюбне прізвище. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Окрім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved